Справа № 161/21563/23 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/364/24  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
28 березня 2024 року                                                 місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суд Волинської області від 22 січня 2024 року   

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») 22 січня 2024 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26 грудня 2012 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Картка неодноразово перевипускалась, востаннє 17 лютого 2023 року (карка «Універсальна Голд»). 05 жовтня 2016 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн, який у подальшому було збільшено до 50 000 грн. 17 лютого 2023 року відповідач підписав заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», паспорт споживчого кредиту. В порушення виконання зобов`язань, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим станом на 26 лютого 2023 року виникла заборгованість у розмірі 62 375,55 грн, яка складається з 49 070 грн заборгованості за тілом кредиту та 13 305,55 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на заборгованість за кредитним договором б/н від 26 грудня 2012 року у розмірі 62 375,55 грн та судовий збір у розмірі 2684 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26 грудня 2012 року в розмірі 49 070 грн та 2111 грн судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду в частині відмови у позові про стягнення заборгованості за процентами. Вважає, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд дійшов не правильного висновку та не дослідив заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17 лютого 2023 року та від 24 листопада 2021 року. У такій заяві зазначені основні умови кредитування, зокрема процентна ставка – 42% річних для карки «Універсальна», 40,8% для картки «Універсальна Голд», строк, порядок повернення кредиту, процентна ставка, що застосовується уразі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних – 84% для карт «Універсальна», 81,6% для карт «Універсальна Голд», розмір щомісячних платежів. Посилання суду про те, що позивач не надав документів, які б підтверджували погодження між сторонами всіх умов надання банківських послуг, у тому числі обов`язку позичальника зі сплати процентів, не відповідає фактичним обставинам справи. Нарахована заборгованість за відсотками у розмірі 13 305,55 грн після підписання заяви від 17 лютого 2023 року. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за процентами в розмірі 13 305,55 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 зазначив, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору, банк дотримався вимог передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженим банк. Договір у вигляді заяви-анкети від 26 грудня 2012 року не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання в грошовій сумі, не визначено процентну ставку, строку повернення кредиту. Вважає, що підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за процентами відсутні. Просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду без змін.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
За п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується позивачем виключно у частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено судом першої інстанції (у стягненні заборгованості за простроченими відсотками) і судом апеляційної інстанції переглядається саме у цій частині.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2012 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 26 листопада 2023 року відповідачу нарахована заборгованість в розмірі 62 375,55 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 49 070 грн, за нарахованими відсотками – 13 305,55 грн.
Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 
Колегією суддів установлено, що 26 грудня 2012 відповідач ОСОБА_1 підписав заяву, відповідно до змісту якої просив надати йому послуги з оформлення на його ім`я платіжної картки. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. У заяві не здійснено відміток у полях, де споживач повинен обрати вид картки, яка оформляється, зазначити суму кредитного ліміту. Заява не містить відміток про отримання та ознайомлення відповідача (його згоди) з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. 
Відповідно до довідки від 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 05 жовтня 2016 року видано картку «Універсальна» НОМЕР_1 з терміном дії до липня 2020 року, 04 лютого 2020 року картку «Універсальна Голд» НОМЕР_2 з терміном дії до грудня 2023 рок, 15 жовтня 2020 року картку «Універсальна» НОМЕР_3 з терміном дії до червня 2024 року, 17 лютого 2023 року картку «Універсальна Голд» НОМЕР_4 з терміном дії до січня 2027 року.
До позовної заяви позивачем приєднано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписану відповідачем 17 лютого 2023 року (у системі «Приват24» ОТП-паролем), копію паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачем 01 липня 2021 року.
Згідно з довідкою від 27 листопада 2023 року, відповідачу уперше встановлено кредитний ліміт на суму 300 грн 05 жовтня 2016 року, у подальшому збільшено – 05 жовтня 2016 року до 7400 грн, 13 жовтня 2017 року до 12 000 грн, 04 лютого 2020 року до 15 000 грн, 03 червня 2020 року зменшено до 2000 грн, 15 жовтня 2020 року до 5000 грн, 18 червня 2021 року до 14 000 грн, 01 липня 2021 року до 15 000 грн, 18 листопада 2021 року до 20 000 грн, 26 грудня 2022 року 30 000 грн, 02 лютого 2024 року до 50 000 грн, 01 червня 2023 року зменшено до 0 грн.
Висновок суду про те, що в анкеті-заяві від 26 грудня 2012 року не погоджено умов відповідальності унаслідок невиконання зобов`язання (неустойки) є правильним.
При цьому, згідно розрахунку заборгованості, сформованого позивачем станом на 26 листопада 2023 року, нарахування відсотків за прострочення виконання зобов`язання здійснювалось банком у період з 01 травня 2023 року по 01 жовтня 2023 року за процентною ставкою 60 % річних.
У ч. 2 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зважаючи умови п. 1. 5 Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 17 лютого 2023 року, для картки «Універсальна Голд» (що була видана відповідачу 17 лютого 2023 року), встановлено розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, становить 81,6% річних. У разі неповернення клієнтом кредиту строк, зазначений у п. 2. 1.1 2. 4 договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу, та/або у разі якщо клієнт не виконав вимогу банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п. 2. 1. 1. 6. 1 договору починаючи, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою банку, та/або в разі несвоєчасної сплати клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, зазначений в п. 2. 1. 1. 3. 1 цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або у разі настання обставин, передбачених п. 2. 1. 1. 3. 5 договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60% річних для картки «Універсальна Голд». Таким чином, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 17 лютого 2023 року відповідач погодився з установленим розміром процентів, що буде застосовуватись у разі прострочення сплати ним суми заборгованості (неустойку).
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України встановлено, що дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Зважаючи на вищенаведене, судом першої інстанції правильно відмовлено у стягненні заборгованості за процентами, заявленої позивачем. Колегія суддів принагідно зауважує, що ні у позовній заяві, а ні в апеляційній скарзі позивач не надав пояснення нарахованих ним 60% процентам річних на суму заборгованості, та при цьому вказано що заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, становить 0 грн, посилався на заяву про приєднання до Умови та Правил від 24 листопада 2021 року, Умови та Правила в редакції від 01 березня 2019 року, хоч і приєднав до позовної заяви Заяву-приєднання до Умов та Правил від 17 лютого 2023 року, жодним чином її не обґрунтовуюючи.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в оскаржуваній частині немає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2024 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий  - суддя                

Судді