Номер провадження: 22-ц/813/1964/24 
Справа № 522/19889/21-Е
Головуючий у першій інстанції Портна О.П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,
третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Одеси Щербаков Юрій Сергійович,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 червня 2023 року, у складі судді Портної О.П.,
встановив:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича (далі – відповідач 1), ТОВ «Вердикт Капітал» (далі – відповідач 2), третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Одеси Щербаков Юрій Сергійович, з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., 09 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2921, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 4952207,02 гривень та стягнення з відповідача судових витрат. 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 грудня 2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11279476000, відповідно якого позивач отримав кредит в розмірі 98000 доларів США строком до 27 грудня 2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 27 грудня 2007 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . За договором купівлі – продажу прав вимоги від 08.11.2011 ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11279476000. У вересні 2021 року позивач дізнався, що відносно нього приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. було відкрито виконавче провадження №66411879. 22.09.2021 представник позивача ознайомився з матеріалами вищевказаного виконавчого провадження та дізнався, що на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого відповідачем-1 09.03.2021, зареєстрованого в реєстрі № 2921, про стягнення з позивача на користь відповідача- 2, заборгованості в розмірі 4950707,02 гривень за період з 23.09.2020 по 05.03.2021. Також з зазначеного виконавчого напису позивач дізнався, що право вимоги за кредитним договором № 11279476000 було відступлене ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «Вердикт Капітал» за договором про відступлення права вимоги №2306/К від 23.09.2020. Окрім цього заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.02.2023 у справі № 523/1744/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог – Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено в повному обсязі: 1) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11279476000, у розмірі 152366,55 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.12.2013 року є еквівалентом 1217865,83 гривень перед ПАТ «Дельта Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 74,3 кв. метрів в тому числі житловою площею 33,1 кв. метрів, шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» вказаної квартири у власність; 2) визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 74,3 кв. метрів в тому числі житловою площею 33,1 кв. метрів; 3) припинено право власності ОСОБА_1 на квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 74,3 кв. метрів в тому числі житловою площею 33,1 кв. метрів, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; 4) виселено та знято з реєстрації місця проживання та перебування ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 ; 5) зобов`язано ОСОБА_1 передати ПАТ «Дельта Банк» всі правовстановлюючі документи на квартиру під АДРЕСА_2 , та ключі від вхідних дверей; 6) стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» понесені судові витрати: 3897,60 гривень судового збору. На думку позивача виконавчий напис вчинений з порушенням чинного, на момент вчинення виконавчого напису, законодавства, оскільки до нотаріуса не було надано документів, згідно яких боржник визнав розмір заборгованості, саме в сумі, зазначеній у виконавчому написі, а саме: заяви боржника про підтвердження ним суми боргу, письмової відповіді боржника стягувачу про причини прострочення сплати заборгованості, письмового прохання боржника про надання відстрочки на виконання, тощо. Все це, на думку представника позивача, також свідчить про відсутність підтвердження безспірності заборгованості, а отже й про незаконність виконавчого напису. Також відповідач- 2 звернувся до відповідача 1 для вчинення виконавчого напису через 5 років з дня виникнення права вимоги тобто після закінчення строку. В зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28.06.2023 позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 09 березня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за N 2921, щодо стягнення заборгованості в розмірі 4952207,02 гривень з ОСОБА_1 . Стягнуто з приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", солідарно, на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Стягнуто з приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", солідарно, витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень.
Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що витрати на правову допомогу, які судом першої інстанції було стягнуто з відповідача, не відповідають критерію їх реальності у зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності, а також і те, що заявлені витрати на правову допомогу не відповідають критерію розумності та є завищеними по нескладній категорії справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також просив стягнути з апелянта витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
У відповіді на відзив позивача представник ТОВ "Вердикт Капітал" підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувати рішення повністю, відмовити у стягненні з ТОВ "Вердикт Капітал" витрат на надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн.
01.02.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача.
Представник ТОВ "Вердикт Капітал" в судове засідання 01.02.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. 
Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу м. Одеси Щербаков Юрій Сергійович в судове засідання 01.02.2024 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 04 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», яке 08 грудня 2011 року уклало з ПАТ «УкрСиббанк» договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема №11279476000, до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: Державна реєстраційна служба України, було задоволено в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11279476000, у розмірі 152 366,55 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.12.2013 є еквівалентом 1 217 865,83 гривень перед ПАТ «Дельта Банк», звернуто стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 74,3 кв. метрів в тому числі житловою площею 33,1 кв. метрів, шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» вказаної квартири у власність. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 74,3 кв. метрів в тому числі житловою площею 33,1 кв. метрів. Припинено право власності ОСОБА_1 на квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 74,3 кв. метрів в тому числі житловою площею 33,1 кв. метрів, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою. Виселено та знято з реєстрації місця проживання та перебування ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 передати ПАТ «Дельта Банк» всі правовстановлюючі документи на квартиру під АДРЕСА_2 , та ключі від вхідних дверей. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» понесені судові витрати: 3897,60 гривень судового збору.
Отже, вказаним судовим рішенням звернуто стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11279476000, у розмірі 152 366,55 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 10.12.2013 є еквівалентом 1 217 865,83 грн.
09 березня 2021 року ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Івано – Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2921 про звернення стягнення з ОСОБА_1 суми загальної заборгованості у розмірі 4 952 207,02 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 2 674 133,59 гривень, суми заборгованості за відсотками та комісіями – 2 276 573,42 гривні та плати за вчинення виконавчого напису яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь відповідача 2 у розмірі 1500,00 гривень. 
Як вбачається з виконавчого напису, сума, яка пропонується до стягнення, нарахована за період з 23.09.2020 по 05.03.2021. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18) зроблено висновок, що "звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») пред`явивши до ОСОБА_1 у 2014 році вимогу про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок повного дострокового погашення кредитної заборгованості, змінило строк виконання зобов`язання, а тому нарахування процентів після цієї дати є безпідставним.
Судовим рішення встановлено, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становив 152 366,55 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 10.12.2013 є еквівалентом 1 217 865,83 грн.
Водночас відповідно до виконавчого напису нотаріуса до складу заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» включило відсотки за користування кредитними коштами, комісію за період з 23.09.2020 по 05.03.2021, тобто поза межами строку кредитування.
Отже, нарахування відсотків у розмірі, що зазначений у оспорюваному виконавчому написі нотаріуса, є неправомірним та спростовує безспірність заявленої Товариством заборгованості. 
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку оспорюваний виконавчий напис не міг бути вчинений, оскільки нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом.
Крім того, Товариством не спростовано факт того, що боржник не отримував вимоги стягувача, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості подати до нотаріуса свої заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем 2 щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. 
Разом з тим висновки суду про те, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню з підстав того, що ні з рішення суду про звернення стягнення на майно ні з виконавчого напису не вбачається, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем договір про надання споживчого кредиту, який був наданий нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, є передчасними за відсутності у справі даного договору. 
Факт того, що розмір заборгованості не є безспірним підтверджується судовим рішенням та оспорюваним написом, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин, мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду в частині задоволення вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає зміні з урахуванням вищевикладеного.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020 року у справі N 755/9215/15-ц). 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Вбачається, що 01 вересня 2022 року між адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» та ОСОБА_1 було укладено договір №1/09/2021 про надання правової допомоги.
Крім того, 01.09.2021 між адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, згідно з п. 1 якої гонорар становить 10000 грн.
Відповідно до копії прибуткового касового ордеру № 15 від 01 вересня 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» прийнято від ОСОБА_1 суму в розмірі 10000,00 гривень згідно договору надання правової допомоги 01/09/2021 від 01 вересня 2021 року. 
Згідно з копією акту виконаних робіт від 20 червня 2023 року, адвокатське бюро «Федяєва Сергія Володимировича» в особі керуючого бюро, ОСОБА_3 надало ОСОБА_1 юридичні послуги за Договором № 1/09/2021 про надання правничої допомоги від 01 вересня 2021 року вартістю 10000,00 гривень, які складаються з: складання та відправлення запиту-1 год.; усної консультації та аналізу документів-2 год.; складання позову-3 год.; участі в судових засіданнях-2 год. 
У поданому апелянтом до суду першої інстанції клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу останній вказував про неспівмірність суми з обсягом наданих робіт та витраченим часом.
Суд першої інстанції вважав за можливе стягнути з відповідача 2 на користь позивача 10000 грн. витрат за надання правничої допомоги.
Проте, апеляційний суд з таким висновком суду не погоджується. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що справа не є складною, крім того, враховуючи наявність усталеної судової практики та правових позицій Верховного Суду з приводу подібних правовідносин, значення справи для позивача, яке, зокрема, визначається сумою, на яку вчинено виконавчий напис, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, враховуючи реально затрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг, апеляційний суд вважає, що заявлені вимоги щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не співмірні з обсягом і складністю наданих послуг, вартість яких є завищеною. 
За таких умов, вбачає вбачає підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 2000,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду в частині стягнення витрат на правову допомогу та в мотивувальній частині зміні. В решті в оскаржуваній частині рішення підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 червня 2023 року в частині стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» витрат на правову допомогу та в мотивувальній частині змінити, виклавши її в редакції цієї постанови. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.
В решті в оскарженій частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст складений 14.02.2024

Головуючий:        
                                                                       
Судді: