ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/412/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 711/4290/20 Категорія: на ухвалу 	ОСОБА_1  	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року	м. Черкаси	

       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

       секретар Любченко Т.М.

       учасники справи: 
       скаржник – ОСОБА_2 ;
       стягувач – Акціонерне товариство «Акцент-Банк»;
       заінтересована особа – Другий відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
       особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання незаконними постанов про арешт коштів боржника, скасування постанов про арешт коштів боржника, повернення грошових коштів, 

в с т а н о в и в:

       01.11.2023 cкаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою (в остаточній редакції від 13.12.2023, яка прийнята судом) про визнання незаконними постанов про арешт коштів боржника, скасування постанов про арешт коштів боржника, повернення грошових коштів. 
       Свої вимоги обґрунтував тим, що у відділі ДВС є відкрите 27.10.2022 виконавче провадження № 70139107 про стягнення з нього заборгованості на користь АТ «Акцент-Банк». Йому стало відомо, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках у банківських установах, арештовані державним виконавцем, в тому числі і ті, що знаходяться на рахунку, на який він отримує пенсію. Такі обставини свідчать про порушення його прав, оскільки він не може користуватися пенсією, а інших доходів немає. На звернення до органів ДВС щодо зняття арешту, останній не відреагував.
       Скаржник вважає дії державного виконавця протиправними, оскільки наявним арештом коштів – пенсії, порушуються його права на життя, забезпечення себе всім необхідним. При цьому, як вказує, ним були надані державному виконавцю дані про те, що кошти на рахунку є пенсією. Між тим, державний виконавець не вжив заходів щодо скасування арешту, накладеного на його кошти.
       Таким чином, скаржник просив суд визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця від 27.10.2022 та від 18.09.2023, винесені у виконавчому провадженні № 70139107, про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , а також зняти арешти з пенсії та повернути ОСОБА_2 протиправно стягнуті грошові кошти у розмірі 2792 грн. 93 коп.
       Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2023 року скаргу задоволено частково.
       Скасовано постанову старшого державного виконавця Овечка Ігоря Анатолійовича Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.09.2023 у виконавчому провадженні №70139107 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .
       Скасовано постанову старшого державного виконавця Лазоренка Євгенія Юрійовича Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.10.2022 у виконавчому провадженні №70139107 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .
       В іншій частині відмовлено.
       Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця під час винесення постанов про арешт коштів боржника, оскільки вони містять застереження для банку про неможливість накладення арешту/звернення стягнення на кошти, на які заборонено законом та належать боржнику
       Ухвала суду мотивована тим, що звернення стягнення/арешт на кошти пенсії, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки «кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом» (ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»), а тому арешти накладені на грошові кошти (пенсія) на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Укргазбанк», підлягають скасуванню.
       Відмовляючи в задоволенні вимог скарги про повернення боржнику ОСОБА_2 вже стягнутих на виконання виконавчого документа №711/4290/20 грошових коштів у розмірі 2792 грн. 93 коп., суд першої інстанції послався на те, що не встановлено протиправності дій державних виконавців щодо стягнення цих коштів; банківська установа не повідомила до органів ДВС про те, що на банківський рахунок, відкритий ОСОБА_2 , зараховується пенсія; банківська установа прийняла до виконання постанову державного виконавця про арешт коштів; фактично стягнуті кошти вже розподілені: частина перерахована стягувачу, а частина зарахована на виконавчий збір та витрати на виконавче провадження; боржником ні в добровільному, ні в примусовому порядку, судове рішення суду від 16.12.2020 (справа №4290/20), на підставі якого виданий виконавчий лист, не виконане.
       Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2023 року та повернути протиправно стягнуті грошові кошти старшим державним виконавцем Овечко Ігорем Анатолійовичем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) за постановою від 18.09.2023 ВП № 70139107 про арешт коштів ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на рахунок № НОМЕР_3 відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 2792,93 грн.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що старшим державним виконавцем не було знято арешт з пенсійного рахунку після отримання заяви з підтвердженням того, що скаржник є пенсіонером та підтвердженням перерахування пенсійним фондом на відповідний рахунок пенсії.
       Скаржник зазначає, що вбачає протиправні дії ДВС не у винесенні оскаржуваних постанов, а в не знятті арешту з пенсійного рахунку та залишення його на протязі 3-х місяців без пенсії, а тому згідно ст. 46 Конституції України ДВС порушила право скаржника на соціальний захист шляхом накладання арешту на рахунок, на який зараховуються виключно соціальні виплати (пенсія), що підтверджується випискою банка наданою до матеріалів справи.
       Стверджує, що в судовому засіданні 11.12.2023 при дослідженні матеріалів виконавчого провадження представником органу ДВС не було надано до суду заяву від 29.09.2023, в додатках до якої ним було надано копію довідки Пенсійного Фонду України та копію реквізитів для зарахування на пенсійний рахунок коштів.
       Звертає увагу на те, що в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначено, що кошти в розмірі 2792,93 грн. фактично стягнуті та вже розподілені: частина перерахована стягувану, а частина зарахована на виконавчий збір та витрати на виконавче провадження, однак судом не досліджено, що кошти зі скаржника було списано з двох рахунків, в сумі 2802,76 грн. списані з рахунку АТ «Райффайзен Банк» та в сумі 2792,93 грн. з рахунку ПАТ АБ «Укргазбанк». Сума 2802,76 грн. була перерахована стягувану, а сума 2792,93 грн. залишилася на казначейському рахунку ДВС.
       Скаржник вважає, що судом не досліджено в повному обсязі обставини справи, органом ДВС вчинено протиправні дії, порушено його права на отримання соціальної виплати та згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» не знято арешт з пенсійного рахунку в визначені законом терміни і на день подачі апеляційної скарги.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
       Сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання.
       Заслухавши учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні,  перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
       Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Приймаючи до уваги, що скаржник в апеляційній скарзі просить скасувати частково ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2023 року та повернути протиправно стягнуті грошові кошти старшим державним виконавцем Овечко Ігорем Анатолійовичем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) за постановою від 18.09.2023 ВП № 70139107 про арешт коштів ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на рахунок № НОМЕР_3 відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 2792,93 грн., колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у зазначеній частині.
       Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2023 року в оскаржуваній частині відповідає вказаним вище вимогам.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні у Другому відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 70139107 з примусового виконання виконавчого листа № 711/4290/20, виданого 24.05.2022 Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором від 23.05.2016 у розмірі 15384 грн. 46 коп., судовий збір у розмірі 701 грн. 23 коп., а всього 16085 грн. 69 коп.
       27.10.2022 старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) Лазаренком Є.Ю. у виконавчому провадженні № 70139107 винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів - 17944 грн. 25 коп.
       Постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овечко І.А., винесеною 18.09.2023 у цьому ж виконавчому провадженні, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів - 17840 грн. 55 коп.
       За інформацією ПАТ «Укргазбанк» від 27.09.2023, ОСОБА_2 у цій банківській установі відкрито рахунок для зарахування коштів на пенсійний рахунок у гривні.
       За даними ГУ ПФУ в Черкаській області від 27.09.2023 № 2270, ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи з 04.08.2004, розмір пенсійної виплати 2760 грн. 00 коп. Ці обставини також підтверджуються відповіддю на запит № 183901648 від 07.12.2023 Другого відділу ДВС до Пенсійного фонду України.
       За відомостями виписки по картці з 01.01.2023 по 17.10.2023 ПАТ «Укргазбанк», вбачається, що ОСОБА_2 на картковий рахунок, відкритий у цій банківській установі, отримував пенсійні виплати.
       За матеріалами виконавчого провадження (розпорядження, платіжні інструкції) та платіжною інструкцією, наданою скаржником, встановлено, що через органи ДВС на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 711/4290/20, виданого 24.05.2022, надходили грошові кошти, належні боржнику, які в подальшому, перераховувалися на рахунок стягувача та на погашення виконавчого збору, витрат на виконавче провадження.
       Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
       Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
       Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
       Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
       Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
       Відповідно до частини 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
       Згідно з пунктом 7 частини 3 статті 18 цього ж Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. 
       За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
       Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
       В рішенні Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 зазначено, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 46 та 64 Конституції України.
       Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
       Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
       Так, відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається лише у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
       Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
       За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
       Отже, кошти, які складають пенсію є особливим об`єктом, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, на який допускається стягнення лише у разі відсутності інших коштів та/або об`єктів для стягнення.
       Порядок стягнення на пенсію врегульований окремо від інших видів стягнення та навіть при застосуванні такого стягнення встановлено граничні розміри можливого стягнення від 20 до 50 % пенсії в залежності від виду зобов`язання.
       Згідно із вимогами п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації);
       З 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який на даний час не скасовано та не припинено.
       Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
       Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.
       З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.
       Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця під час винесення оскаржуваних постанов, враховуючи, що винесені постанови про арешт коштів боржника містять застереження для банку про неможливість накладення арешту/звернення стягнення на кошти, на які заборонено законом та належать боржнику. 
       Оскільки в зазначеній вище частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога скарги про повернення боржнику ОСОБА_2 вже стягнутих на виконання виконавчого документа № 711/4290/20 грошових коштів у розмірі 2792 грн. 93 коп. не підлягає до задоволення, оскільки не встановлено протиправності дій державних виконавців щодо стягнення цих коштів, а фактично стягнуті кошти вже розподілені: частина перерахована стягувачу, а частина зарахована на виконавчий збір та витрати на виконавче провадження.
       Судом першої інстанції обґрунтовано звернуто увагу на те, що банківська установа не повідомила до органів ДВС про те, що на банківський рахунок, відкритий ОСОБА_2 , зараховується пенсія та прийняла до виконання постанову державного виконавця про арешт коштів.
       Так, положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
       Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.
       Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.
       Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
       Колегія суддів окремо звертає увагу на те, що боржником ні в добровільному, ні в примусовому порядку, судове рішення суду від 16.12.2020 (справа № 711/4290/20), на підставі якого виданий виконавчий лист, не виконане.
       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначено, що кошти в розмірі 2792,93 грн. фактично стягнуті та вже розподілені: частина перерахована стягувачу, а частина зарахована на виконавчий збір та витрати на виконавче провадження, однак судом не досліджено, що кошти зі скаржника було списано з двох рахунків, в сумі 2802,76 грн. списані з рахунку АТ «Райффайзен Банк» та в сумі 2792,93 грн. з рахунку ПАТ АБ «Укргазбанк». Сума 2802,76 грн. була перерахована стягувану, а сума 2792,93 грн. залишилася на казначейському рахунку ДВС, оцінюються колегією суддів критично та відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи.
       Так, відповідно до розпорядження начальника ВДВС ОСОБА_3 № 70139107 від 23.11.2023, грошові кошти в сумі 2792,93 грн., що надійшли 03.11.2023, 2802,76 грн., що надійшли 03.11.2023 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 711/4290/20, виданого 24.05.2022, керуючись ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно перерахувати: 4953,99 грн. на користь АТ «Акцент-Банк», 495,40 грн. в рахунок виконавчого збору, 69,00 грн. в рахунок витрат на виконавче провадження, 77,30 грн. в рахунок витрат виконавчого провадження.
       Здійснення зазначених вище перерахувань грошових коштів підтверджується платіжними інструкціями № № 3410, 3411, 3412, 3413 від 27.11.2023.
       Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з протиправними на його думку діями ДВС, однак їм не може бути надана оцінка апеляційним судом, оскільки з прохальної частини апеляційної скарги прямо вбачається, що скаржник оскаржує ухвалу суду першої інстанції виключно щодо відмови в задоволенні його скарги в частині вимоги про повернення вже стягнутих на виконання виконавчого документа № 711/4290/20 грошових коштів у розмірі 2792 грн. 93 коп.
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в процесі судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти порушення прав скаржника, які підлягають судовому захисту, а тому заявлені вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення колегією суддів апеляційного суду.
       Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Виходячи з викладеного вище, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлена у справі ухвала в оскаржуваній частині є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування в оскаржуваній частині за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. В решті – ухвала суду першої інстанції сторонами не оскаржувалася, а отже, судом апеляційної інстанції не переглядалася.
       Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
       Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
       Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
       Повний текст постанови складений 28 березня 2024 року.

       Судді