ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року 
м. Київ

справа №620/4781/22
адміністративне провадження № К/990/21485/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу № 620/4781/22 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Тищенко Юлії Олександрівни, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 (головуючий суддя Сорочко Є. О., судді Федотов І. В., Коротких А. Ю.),
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Тищенко Юлії Олександрівни (далі - державний реєстратор, відповідач), Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, в якому просив:
- скасувати рішення державного реєстратора від 28.01.2022 № 63119684 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;
- зобов`язати державного реєстратора зареєструвати ОСОБА_1 право власності на гараж за адресою АДРЕСА_1 на підставі технічного паспорту на гараж по АДРЕСА_1 , витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІ01:3202:-2505-2367- 4440, довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2021 № 987, свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 05.12.2013 № 14048869.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що дії відповідача суперечать чинному законодавству та порушують майнові права позивача. Доводив, що для державної реєстрації права власності на гараж, збудований у 1992 році, позивач не повинен був подавати державному реєстратору документ, який засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 позов задоволено в повному обсязі.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач додав до заяви всі необхідні документи для реєстрації права власності на гараж. В оскаржуваному рішенні державним реєстратором не наведено конкретних обставин, що стали підставою для відмови позивачу у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Висновок апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на тому, що підставою для відмови позивачу в державній реєстрації права власності на гараж стала та обставина, що він (позивач) не виконав вимоги, зазначені в рішенні про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач оскаржує виключно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 28.01.2022 № 63119684 і просить зобов`язати відповідача зареєструвати право власності на спірний об`єкт. З огляду на це, предметом доказування у даній справі першочергово є підстави, за яких відповідач відмовив у державній реєстрації прав, а саме не усунення позивачем обставин, що слугували підставою для зупинення розгляду заяви. І лише в разі встановлення, що такі факти не існували, суд має дослідити наявність підстав для реєстрації за позивачем спірного об`єкту.
Установивши, що після зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію ОСОБА_1 не надав державному реєстратору будь-яких документів (так само як і не вказав на обставини, які перешкоджали їх наданню), апеляційний суд дійшов висновку про правомірність рішення відповідача про відмову в державній реєстрації прав на підставі пункту 8 частини першої статті 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 та залишити в силі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2022.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та доводить, що в державного реєстратора не було підстав вимагати від позивача надання додаткових документів, оскільки подані разом із заявою документи містили повну інформацію як про адресу, так і про технічні характеристики об`єкту нерухомості.
Зазначає, що не виконав вимоги рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію з огляду на те, що у нього були відсутні документи, про які йшлося в цьому рішенні. 
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Ухвалою Верховного Суду від 03.07.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні скарги, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 - залишити без змін.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій установлено, що 09.12.2021 ОСОБА_1 подав до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації нежитлового приміщення - гаража, розташованого по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 7410100000:02:046:6677.
Позивачем до вищевказаної заяви додано наступні документи: технічний паспорт на гараж; витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІ01:3202:-2505-2367-4440; довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2021 № 987; свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 05.12.2013 № 14048869.
Відповідно до характеристик гаража, зазначених у технічному паспорті, рік спорудження/реконструкції об`єкта нерухомості - березень 1992 року.
За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів 14.12.2021 державний реєстратор прийняв рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 62260749, надавши 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для подачі документів, що підтверджують присвоєння такому об`єкту адреси, та документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
28.01.2022 державний реєстратор прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 63119684, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення - гараж, розташованого по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 7410100000:02:046:6677, у зв`язку з тим, що протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не подано документи, що підтверджують присвоєння такому об`єкту адреси та документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частин першої, другої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача, заперечення відповідача щодо вимог касаційної скарги, правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга цієї ж статті).
Стаття 23 Закону № 1952-IV регулює порядок зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви.
Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV підставою для відмови в державній реєстрації прав є те, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Частинами другою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
Під час судового розгляду встановлено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав на нерухоме майно став пункт 8 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV, оскільки позивач не виконав вимоги рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію та не надав державному реєстратору документів, про які в цьому рішенні було зазначено.
Крім того, позивач не надав відповідачу й будь-яких пояснень з цього приводу (заперечення щодо необхідності подати витребувані документи або ж доводи про неможливість отримати останні).
Водночас нормами Закону № 1952-IV чітко встановлений наслідок невиконання заявником зазначених у рішенні про зупинення розгляду заяви вимог - прийняття державним реєстратором рішення про відмову в державній реєстрації прав.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно, розсудливо (пункти 1, 3, 5, 6 частини другої статті 2 КАС).
Оцінюючи правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність, зокрема, вищезазначеним критеріям, адміністративний суд повинен виходити із законодавчо встановлений підстав, що зумовили прийняття цього рішення.
У зв`язку з цим апеляційний суд правильно вказав на те, що в межах цього спору дослідженню підлягали обставини, які зумовили прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.
Ураховуючи наведене правове регулювання та встановлені у цій справі обставини, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що державний реєстратор в межах спірних правовідносин діяв правомірно, дотримуючись імперативних приписів частини п`ятої статті 23 та пункту 8 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV, та прийняв законне рішення.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному правозастосуванні, у зв`язку із чим постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 слід залишити без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023  у справі № 620/4781/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                               	Л.В. Тацій Т.Г. Стрелець  С.Г. Стеценко