Справа № 138/50/22
Провадження № 22-ц/801/183/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року	Справа № 138/50/22	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 09.06.2008 між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 16000,00 грн. 
Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. 
Відповідач порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з розрахунком суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору, станом на 14.12.2021, становить 15739,71 грн, а саме: 12705,59 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3034,12 грн - заборгованість за простроченими відсотками. 
Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 15739,71 грн, а також понесених ним судових витрат у розмірі 2481 грн.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.11.2023 року позовні вимоги задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 09.06.2008, в розмірі 15739, 71 грн.
Стягнено з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в розмірі 2481 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду представник  ОСОБА_1  – адвокат Калінін С.К. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Також представник відповідача просить стягнути із позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 09.06.2008 року між позивачем та відповідачем відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Даною заявою сторонами були визначені умови надання кредитних коштів: Кредитка «Універсальна» «30 днів пільгового періоду». Кредитний ліміт у сумі: 500 грн. Вибір валюти: UAH. Базова процентна ставка за кредитом 3,0% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія: відсутня.
При цьому, як зазначає скаржник, в підписаній ОСОБА_1 заяві-анкеті відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, тарифами була ознайомлена та дала згоду відповідач.
Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані.
Також зазначає, що банком в односторонньому порядку було змінено розмір погодженої сторонами річної відсоткової ставки за користування кредитними коштами.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Разом з тим, від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якій представник позивача просить відмовити в стягненні з позивача витрат на правничу допомогу, заявлених відповідачем, як не підтверджених належними доказами.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 09.06.2008 р., з якої вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
В зазначеній вище заяві сторонами по справі було погоджено кредитний ліміт у сумі 500 грн., базову відсоткову ставку на місяць - 3% на залишок заборгованості.
Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку.
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 16000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору, станом на 14.12.2021, становить 15739,71 грн., а саме: 12705,59 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3034,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з невиконанням позичальником своїх договірних зобов`язань у нього перед банком виникла заборгованість, яка підтверджується відповідним розрахунком. Відповідач не надав суду належних доказів на спростування розміру заборгованості перед позивачем.
Зважаючи на викладене, суд вважав за необхідне позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 15739,71 грн. та судовий збір в розмірі 2481, 00 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції частково з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, ОСОБА_1 09.06.2008 року у ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оформила анкету-заяву, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, базова процентна ставка 3,0 % на місяць на залишок заборгованості.
Згідно з наданим банком розрахунком за вказаним кредитним договором станом на 14.12.2021 року заборгованість відповідача становить 15739,71 грн, яка складається з: 12705,59 грн заборгованість за тілом кредита, 3034,12 грн заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Так, у анкеті-заяві зазначено: кредитка «Універсальна» «30 днів пільгового періоду». Кредитний ліміт у сумі: 500 грн. Вибір валюти: UAH. Базова процентна ставка за кредитом 3,0% на місяць на залишок заборгованості.
Відповідачем не спростовано факт отримання кредитної картки та отримання нею кредитних коштів, користування кредитними коштами.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.
Частиною 3 ст.1056-1ЦК України в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Встановлено, що з зазначеної анкети-заяви, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , вбачається, що сторони погодили розмір процентів за користування кредитом базова процентна ставка визначена 3,0 % на місяць, що складає 36% річних.
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 09.06.2008 року до 31.05.2015 року діяла процентна ставка 36%, що обумовлено договором між сторонами та не перевищує обумовлений відсоток, з 01.06.2015 року по 14.12.2021 ставка в середньому зросла до 38,4%, що є більше від обумовленої договором процентної ставки.
При цьому, апеляційний суд вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві (анкеті) домовленості сторін про зміну відсоткової ставки, надані банком Довідка та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
У заяві встановлено відсотки за користування кредитом 36% річних, проте така відсоткова ставка протягом строку користування кредитною карткою змінювалась, що вбачається з розрахунку заборгованості; наданий банком Витяг з Умов та правил, який передбачає право банку змінювати відсоткову ставку, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.06.2008 шляхом підписання заяви-анкети, а відтак, розмір заборгованості за простроченими відсотками, визначений банком, не доведено, і підстав для стягнення з відповідача на користь банку відсотків в розмірі 3034,12 грн немає.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за тілом кредита у розмірі 12705,59 грн.
Однак, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом.
Згідно з п. 1, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Що стосується вимог апеляційної скарги в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Натомість, представником скаржника не надано докази, які б підтвердили заявлений розмір витрат на правничу допомогу.
Таким чином, витрати на правничу допомогу документально не підтверджені, тому не можуть бути стягнені з позивача.
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2165, 98 грн та з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 003, 25 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381,382,384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, задовольнити частково.
Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року скасувати і ухвалити нове.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за тілом кредиту за договором № б/н від 09 червня 2008 року в розмірі 12 705 (дванадцять тисяч сімсот п`ять) гривень 59 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) судовий збір у розмірі 2165, 98 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу в частині вимог про стягнення із Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь  ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 003, 25 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.                

Суддя-доповідач:                                                В.П. Рибчинський

Судді:                                                                        Л.О. Голота
                                                       
                                                               С.Г. Копаничук