ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року	Львів	Справа № 380/3070/23 пров. № А/857/23563/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Затолочного В.С., Качмара В.Я.,
за участю секретаря судового засідання:     Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року, головуючий суддя – Потабенко В.А., ухвалене о 13:50 год. у м. Львові, повний текст якого складено 15.09.2023 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО-ТРЕЙД-ГРУП» до Львівської митниці ДМС України про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

В лютому 2023 року позивач – ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД-ГРУП» звернулося в суд з позовом до Львівської митниці ДМС України, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці ДМС України № UA209000/2022/900244/2 від 29.12.2022 року, винесене підрозділом митного органу - Управлінням АМПМВ та МТР ЗЕД Львівської митниці; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2022/002871.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що  за результатами розгляду митної декларації та поданих до неї документів, державним інспектором ВМО «Городок» м\п «Західний» ЛМ ДФС прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів з підстави прийняття 29.12.2022 року Львівською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900244/2. Так, у оскаржуваному рішенні митним органом зазначено, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 МК України) та метод 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (ст. 62 МК України) та метод 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA500420/2022/5145 від 05.11.2022 року, де митна вартість складає 3,77 долари США/кг. Таким чином, митна вартість, на думку відповідача, складає 3,77 долари США/кг, а загальна сума товару – 77 812,80 долари США. Враховуючи викладене загальна сума коригування в 2,5 рази перевищує суму реальної митної вартості товару, яка мала б бути сплачена декларантом. Окрім цього, митним органом не надано жодних даних щодо МД №UA500420/2022/5145 від 05.11.2022 року, яка слугувала джерелом інформації для коригування митної вартості. Позивачу не відомо ні умови поставки товару, ні його якісні та кількісні показники. Існують обґрунтовані сумніви, що згадана митним органом декларація не відноситься до тотожних товарів, які є об`єктом поставки по митній декларації 22UA209170102527U2 від 26.12.2022 року, а отже не може братись до уваги з метою коригування митної вартості
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900244/2 від 29.12.2022 року; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209170/2022/002871.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час митного оформлення було встановлено невідповідність у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, відтак відповідачем правомірно прийнято оскаржені рішення та картку відмови.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.04.2021 року між компанією Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co., Ltd (Китай) (надалі - продавець), з одного боку, та ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (надалі – покупець), з іншого боку, укладено контракт №001/2604/2021.
Відповідно до п.1.1. контракту продавець продає, а покупець купує спортивні товари (які надалі іменуються товар) в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в інвойсах (рахунках постачальника), які є невід`ємною частиною даного контракту.
Відповідно до п.1.2. контракту поставка товару згідно даного договору здійснюються окремими партіями.
Згідно з п. 2.1 контракту кількість товару, що підлягає поставці та його асортимент визначаються фактурами (інвойсами), що видається на кожну партію товару.
Відповідно до умов поставки, п. 4.1 контракту, продавець поставляє товар, який продається згідно даного контракту, на умовах FOB -TIANJIN Китай або інших умовах поставки, які зазначені у інвойсі.
Згідно з п. 4.4 контракту датою поставки вважається дата оформлення вантажної митної декларації у країні покупця.
Згідно з п. 7.2 контракту вартість тари та/чи упаковки входить до ціни товару, є незворотною та не підлягає до відшкодування, якщо інше не визначено сторонами письмово або додатковій угоді до цього контракту під час погодження окремої партії поставки.
Як видно з комерційного інвойсу №NEO22-03 від 17.10.2023 року, позивач придбав у постачальника товар, а саме: гриф BARBELLS bar 180 cm/28 mm - 1800 шт. за ціною 9,15 доларів США/шт.; гриф BARBELLS bar (W-curved) 120 cm/28 mm – 1000 шт. за ціною 6,95 доларів США/шт. Таким чином позивач придбав товар вартістю на загальну суму 23420,00 доларів США. Вказане також підтверджується платіжним дорученням від 12.10.2022 року № 79.
26.12.2022 року з метою митного оформлення придбаного товару позивач подав до Львівської митниці митну декларацію №22UA209170102527U2, у розділі якої вказав відомості про опис товару, а саме: тренажери для занять спортом: гриф BARBELLS BAR bar 180 cm/28 mm; гриф BARBELLS bar (W-curved) 120 cm/28 mm.
Як слідує зі змісту картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2022/002871 на підтвердження заявленої митної вартості товару представник ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» Гіркова М.П. 26.12.2022 року разом з вищевказаною митною декларацією подала митному органу, зокрема такі документи: 
- пакувальний лист (Packing list ) б/н від 17.10.2022 року; 
- рахунок-фактуру (інвойс) (Сommercial invoce) ZT-NEO22-03 від 17.10.2022 року;
- коносамент (Вill of loading) SXE22100263 від 27.10.2022 року;
- автотранспортна накладна (road consigмеnt notе) від 17.10.2022 року №2212;
- сертифікат про походження товару (Certificate of origion) від 12.12.2022 року №22С4403A1770/05780;
- банківський платіжний документ, що стосується товару від 12.10.2022 року №79;
- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 22.12.2022 року №5200;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх договорів №001/2604/2021 від 26.04.2021 року;
- договір (контракт) про перевезення № 03-04/1 від 03.04.2020 року;
- копію митної декларації країни відправлення №22PL32280NS5KVN36 від 21.12.2022 року;
- митну декларацію, за якою відмовлено у випуску товарів №22UA209170102527U2 від 26.12.2022 року.
29.12.2022 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2022/900244/2, яким здійснено коригування митної вартості товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості товарів.
У графі 33 вказаного рішення зазначено обставини, що використовувались митним органом для визначення митної вартості, а саме:
«Відповідно до п.4.1. контракту №  001/2604/2021 від 26.04.2021 року товар поставляється на умовах FOB TIANJIN Китай. Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB Free on Board, або Франко борт (…назва порту відвантаження), який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судні у названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати  і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Після завантаження товару на борт ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження, обслуговування у порту, портові збори, зберігання та митне оформлення в порту призначення, доставка автомобільним транспортом за межами митної території України), переходять від продавця до покупця. Зважаючи на викладене, всі вище перераховані витрати відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України повинні включатися до митної вартості товарів. Декларантом подано рахунки на транспортні витрати. Товар прибув у контейнері до порту Гданськ та був перевантажений на автотранспортний засіб, виходячи з вищевикладеного у рахунках на перевезення відсутні портові витрати, а також витрати з перевантаження контейнера на транспортний засіб. Ці витрати (складові митної вартості) не включені до митної вартості, чим порушено ч.10 та 21 ст. 58 МКУ.
У п.1.3 договору на транспортне експедирування від 03.04.2022 року №03-04/1 зазначено, що під кожне перевезення повинна надаватися письмова заявка. Заявка до митного оформлення не подана. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначені за основним методом.
Львівською митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Опрацювавши додатково подані митному органу документи, зазначено у рішенні, що перекладів документів не надано, інших документів не надано.
Відповідно до вимог п.2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №/2022/5145 від 05.11.2022 року, де митна вартість складає 3,77 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.».
Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що  прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900244/2 від 29.12.2022 є протиправним та підлягає скасуванню, тож сформована на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №А209170/2022/002871 теж є незаконною.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
Згідно частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження заявленої митної вартості товарів декларант надав митному органу разом з митною декларацією документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України, зокрема: пакувальний лист (Packing list ) б/н від 17.10.2022 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Сommercial invoce) ZT-NEO22-03 від 17.10.2022 року; коносамент (Вill of loading) SXE22100263 від 27.10.2022 року; автотранспортна накладна (road consigмеnt notе) від 17.10.2022 року №2212; сертифікат про походження товару (Certificate of origion) від 12.12.2022 року №22С4403A1770/05780; банківський платіжний документ, що стосується товару від 12.10.2022 року №79; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 22.12.2022 року №5200; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх договорів №001/2604/2021 від 26.04.2021 року; договір (контракт) про перевезення №  03-04/1 від 03.04.2020 року; копію митної декларації країни відправлення №22 PL32280NS5KVN36 від 21.12.2022 року; митну декларацію, за якою відмовлено у випуску товарів №22UA209170102527U2 від 26.12.2022 року.
На вимогу відповідача декларант додатково надав наступні документи: лист щодо деталізації складових вартості експедиційно-транспортного обслуговування; фотокопію екрану про надсилання заявки на перевезення; заявку на перевезення від 10.10.2022 року; копію висновку експертного товарознавчого дослідження, підготовленого спеціалізованою експортною організацією №22/329 від 30.12.2022 року.
Натомість, Львівською митницею 29.12.2022 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900244/2, яким здійснено коригування митної вартості товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості товарів.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно умов контракту від 26.04.2021 року №  001/2604/2021, зокрема, п.4.1. продавець поставляє товар, який продається згідно даного контракту, на умовах FOB-TIANJIN Китай або інших умовах поставки, які зазначені в інвойсі.
Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" в редакції 2020 року, що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі - продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, умова FOB FREE ON BOARD (... named port of shipment) ФРАНКО-БОРТ (... назва порту відвантаження) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.
За умовами термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне оформлення товару для експорту. Даний термін може застосовуватися виключно у випадках доставки товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не збираються поставити товар на борту судна, слід застосовувати термін FCA.
Відтак, контрактна ціна експортованого товару вже включає в себе вартість портові витрати, а також витрати з перевантаження контейнера на транспортний засіб.
Також, на підтвердження такої складової митної вартості, як витрати на транспортування, позивач долучив договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 03-04/1 від 03.04.2020 року, відповідно до якого ТзОВ «ВАНВЕЙЛ» уклало з ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» цей договір. 
Відповідно до п.1.1 договору. Клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг клієнту за згодою сторін.
До митного оформлення товару позивачем у сукупності з іншими документами було надано митному органу, зокрема, рахунок експедитора  ТОВ «ВАНВЕЙЛ» № 5200 від 22.12.2022 року на оплату транспортно-експедиційних послуг за маршрутом транспортно-експедиційного обслуговування за межами митного кордону України (враховано навантаження контейнера на автотранспортний засіб DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , а також експедиторські послуги та всі інші портові витрати у порту Gdansk, міжнародне автоперевезення за маршрутом Gdansk (Польща) – прикордонний перехід Гребене-Рава-Руська, автоперевезення за маршрутом прикордонний перехід Гребене-Рава-Руська-Жовква (Україна); транспортно-експедиційні послуги на території України.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у справі №380/3070/23 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повний текст постанови складено 18.01.2024 року.