Ухвала        
 
12 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 532/1761/19
провадження № 61-14511ск23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, зобов`язання прибрати урожай та підготовити самовільно зайняту землю для нового посіву, стягнення втраченої вигоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 04 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 17 жовтня 2023 року ці недоліки було усунуто.
 
У клопотанні, яке додано до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що при прийнятті постанови Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2023 року присутня не була, оскільки хворіла і зверталась з клопотання про відкладення справи на іншу дату. Про ухвалену постанову дізналась лише коли отримала її по пошті, а саме 19 вересня 2023 року. На підтвердження указаних обставин суду надано: конверт, адресований Полтавським апеляційним судом ОСОБА_1 із номером штрихкодового ідентифікатора № 0600046880800; копію відповіді Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року щодо направлення 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 копії постанови; копію супровідного листа Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року; 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). 
 
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: 16 червня 2021 року у справі № 336/1461/19; від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, у клопотанні, яке додано до касаційної скарги, просить зупинити виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2023 рокудо закінчення її перегляду у касаційному порядку. Клопотання мотивовано тим, що 21 вересня 2023 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 судових витрат та накладено арешт на пенсійну картку і зупинення виконання судового рішення зумовлено недопущенням порушення прав та інтересів особи, яка подала касаційну скаргу. До клопотання додано копію постанови державного виконавця від 21 вересня 2023 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення на користь держави судового збору в сумі 1 921,00 грн. 
 
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення виконання має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення. Проте вказані в заяві обставини щодо зупинення виконання рішення не свідчать про наявність підстав для його зупинення і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення. Тому в задоволенні заяви слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2023 року.
 
Відкрити касаційне провадження у справі № 532/1761/19.
 
Витребувати з Кобеляцького районного суду Полтавської області цивільну справу № 532/1761/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, зобов`язання прибрати урожай та підготовити самовільно зайняту землю для нового посіву, стягнення втраченої вигоди.
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2023 рокувідмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 січня 2024 року. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                  В. І. Крат
 
                                                                                                                       І. О. Дундар 
 
                                                                                               Є. В. Краснощоков