П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/11611/23 

Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Сало Павло Ігорович  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
11 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру центрального регіону Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру центрального регіону Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю постанови відповідача, оформленої довідкою №189 від 25.01.2023, в частині встановлення причинного зв`язку захворювання із проходженням військової служби, оскільки, на думку позивача, причинний зв`язок захворювання "Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби" встановлений із порушенням військово-лікарською комісією положень глави 21 розділу ІІ "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України".
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо встановлення причинного зв`язку захворювання із проходженням військової служби, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.  
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав на неправильність встановлення обставин у справі та застосування норм права, що полягає у наступному: незастосуванні судом першої інстанції положень підпункту "г" пункту 21.05. глави 21 ІІ "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", який, на думку позивача, підлягав застосуванню; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Позивач зауважив, що ним оскаржується виключно неправомірні дії комісії при встановленні причинного зв`язку захворювання із участю позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки насилля та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
29 листопада 2023 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому, серед іншого, зазначено, що Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п.2.4.10. пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402). Військово-лікарська комісія Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону не є юридичною особою, не має коду ЄДРПОУ, а є позаштатною постійнодіючою комісією Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, створеною наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону на підставі вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 з метою проведення військово-лікарської експертизи.
Постанови штатних ВЛК згідно з Положення №402 розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
Постанови штатних ВЛК про ступінь придатності до військової служби можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів (п.20.2. глави 20 розділу II Положення №402). У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЖ встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (п.21.1. глави 21 розділу II Положення №402).
Отже, встановлення діагнозу та причинного зв`язку захворювання травми, контузії, каліцтва, поранення нерозривно пов`язані між собою, адже причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення встановлюється військово-лікарською комісією виключно при встановлення діагнозу.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2023 №283 позивач в період з 06.09.2022 по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Згідно з медичною карткою військовослужбовця 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 позивачу 28.11.2022 встановлено діагноз: ГХ ІІ стадії, ризик ІІІ.
Відповідно до консультативного заключення від 05.12.2022 року позивач знаходився на амбулаторному прийомі у медичній роті в/ч НОМЕР_3 .
У довідці військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру центрального регіону Міністерства оборони України від 25.01.2023 №189 зазначено, що під час проведеного медичного огляду у позивача діагностовано: гіпертонічна хвороба другої стадії (гіпертрофія лівого шлуночку). СН0. Поширений остеохондроз хребта, артроз унко-вертебральних з`єднань, деформуючий спондильоз другого ступеня шийного відділу хребта, деформуючий спондильоз першого ступеня поперекового відділу хребта, правобічний сколіоз першого ступеня грудного відділу з больовим синдромом, без порушення функцій. Вертеброгенна люмбалгія, стадія нестійкої ремісії. Аліментарно-конституційне ожиріння першого ступення стабільна форма. Ліпома (5,5х 3,5 см) латеральної поверхні внутрішньої третини лівого стегна, що не ускладнює носіння військової форми одягу та спорядження. Гемангіома (6мм) третього сегменту печінки без клінічних проявів. Складний короткозорий астигматизм ступенем 1,0 Д обох очей при найбільш аметропії 1,5 Д на обох очах при гостроті зору з корекцією правого ока 0,7 та лівого ока 0,8. Амбліопія слабкого ступеня обох очей. Захворювання, HІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 39б, 10в, 13г, 23г, 64г графи II Розкладу хвороб позивача визнано обмежено придатним до військової служби та визнано непридатним до служби у військовомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, льотної роботи. Придатний до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Вважаючи неправомірною постанову відповідача, оформлену довідкою №189 від 25.01.2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності для проходження військової служби, встановлювати відповідний причинний зв"язок, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії. Під час розгляду справи по суті суду не доведено факту порушення відповідачем процедури прийняття постанови, оформленої довідкою від 25.01.2023 року №189.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Спірні відносини врегульовані Законом України від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ (далі Закон - №3543-XII), який визначає правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація – комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту – на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України – Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України – відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту – відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч.1 ст.2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також Закон №2232-XII).
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України – у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частини 1, 2 ст.2 цього Закону).
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі – Положення №402).
Положеннями пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 регламентовано, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно із пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 визначено, що військово-лікарська експертиза – це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі – ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі – ДІВ), компонентами ракетного палива (далі – КРП), джерелами електромагнітних полів (далі – ЕМП), лазерного випромінювання (далі – ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі – ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Нормами пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі – ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі – ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно із пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі – ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Положеннями підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
Згідно із підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402 ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі – ЛЛК)) Збройних Сил України.
Відповідно до положень  підпункту 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Згідно із пп. 2.6.1 п. 2.6. глави 2 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі – ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.
Перелік військових лікувальних закладів, військових частин, лікувально-профілактичних закладів, в яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджує голова ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів (пп.2.6.6. п.2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
Згідно з пунктом 2.4.5 Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.
За приписами пунктів 1.1, 1.2 Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 3).
Відповідно до пункту 6.6 Положення №402 військовослужбовці оглядаються ВЛК у військових лікувальних закладах за територіальним принципом.
Згідно із положеннями пунктів 20.1-20.2 Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).
Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
Відповідно до положень підпункту "г" пункту 20.3 Положення №402 визначено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту: "Обмежено придатний до військової служби". Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, – непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. З метою медичної та соціальної реабілітації зазначені особи можуть бути переоглянуті госпітальними (гарнізонними) ВЛК ВМКЦ, але не раніше ніж через 3 роки після прийняття постанови про обмежену придатність до військової служби.
Згідно з пунктом 20.4 Положення №402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "обмежено придатний до військової служби".
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби", за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
Згідно із пунктами 21.1, 21.2 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби – штатні ВЛК.
Положеннями пункту 22.7 Положення №402 встановлено, що Постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
Відповідно до пункту 22.12 Положення №402 постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду. Постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повинні бути реалізовані негайно.
Так, з матеріалів справи встановлено, що постановою ВЛК ВМКЦ ЦР Міністерства оборони України, оформленою довідкою від 25.01.2023 №189, під час проведеного медичного огляду позивача було діагностовано такі захворювання: гіпертонічна хвороба другої стадії (гіпертрофія лівого шлуночку). СН0. Поширений остеохондроз хребта, артроз унко-вертебральних з`єднань, деформуючий спондильоз другого ступеня шийного відділу хребта, деформуючий спондильоз першого ступеня поперекового відділу хребта, правобічний сколіоз першого ступеня грудного відділу з больовим синдромом, без порушення функцій. Вертеброгенна люмбалгія, стадія нестійкої ремісії. Аліментарно-конституційне ожиріння першого ступеня стабільна форма. Ліпома (5,5х3,5см) латеральної поверхні внутрішньої третини лівого стегна, що не ускладнює носіння військової форми одягу та спорядження. Гемангіома (6мм) третього сегменту печінки без клінічних проявів. Складний короткозорий асигматизм ступенем 1,0 Д обох очей при найбільш аметропії 1,5 Д на обох очах при гостроті зору з корекцією правого ока 0,7 та лівого ока 0,8. Амбліопія слабкого ступеня обох очей. Комісія дійшла висновку, що вказані захворювання не пов`язані з проходженням військової служби.
Таким чином, на підставі статей 39б, 10в, 13г, 23г, 64г графи II Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби та визнано непридатним до служби у військовомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, льотної роботи. Придатний до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
В той же час, як слідує із апеляційної скарги позивач вважає, не погоджується не із самим діагнозом, а саме із встановленням причинного зв`язку захворювання із участю позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки насилля та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
Надаючи оцінку даному доводу апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із положеннями п. 21.2 глави 21 розділу II Положення №402 причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
З зазначеного слідує висновок, що встановлення діагнозу та причинного зв`язку захворювання травми, контузії, каліцтва, поранення нерозривно пов`язані між собою, адже причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення встановлюється військово-лікарською комісією виключно при встановлення діагнозу.
Водночас, разі наявності сумніву щодо правильності висновку позаштатної гарнізонної ВЛК щодо придатності до військової служби позивач має право звернутись до штатної ВЛК – 11 Регіональної ВКЛ у м. Вінниці, або до Центральної ВЛК Збройних Сил України у м. Київ, – для перегляду висновку позаштатної ВЛК.
Відповідно до пп. 2.3.3 п. 2.3 розділу І Положення №402 на Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Положеннями пп. 2.3.4 п. 2.3 розділу І Положення №402 визначено, що Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
З огляду на вищезазначене слідує, що госпітальна та гарнізонна ВЛК наділена вичерпним переліком повноважень i не уповноважена змінювати своє рішення. Позивач має право звернутися до регіональної ВЛК для проведення повторного або контрольного медичного огляду, а у разі не згоди з рішенням регіональної ВЛК – звернутися зі скаргою до ЦВЛК.
Однак, як встановлено із матеріалів справи, та не спростовано позивачем в ході розгляду справи по суті, ОСОБА_1 до Регіональної військово-лікарської комісії для перегляду постанови, оформленої довідкою від 25.01.2023 року №189, не звертався; питання дотримання процедури прийняття зазначеної постанови, скаржником у поданому до суду першої інстанції позові - не порушувалося, а оскаржуються, виключно, неправомірні дії комісії при встановленні причинного зв"язку захворювання, вчинені всупереч Положенню №402.
Колегія суддів зауважує, що у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення № 402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові № 820/5570/16 від 12.02.2021, при розгляді по суті спору у справах, в яких оспорюються висновки за результатами медичного огляду, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності такого висновку виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку щодо стану здоров`я лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, зокрема на підставі Положення №402.
Тобто суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку як діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності для проходження військової служби, так і встановлювати причинний зв"язок захворювання із проходженням військової служби, оскільки означені питання не входять до повноважень суду, а є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії та інших спеціалізованих експертних установ. Також, в межах адміністративного процесу не підлягає оцінці судом професійність дій лікарів - членів ВЛК, щодо застосування ними відповідних методів огляду скаржника, дослідження медичної документації, визначення діагнозів та їх причинно-наслідкового зв"язку.
Згідно із положеннями ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені у справі обставини колегія суддів зазначає, що позивачем ні в позовній заяві не наведено, ні в апеляційній скарзі не зазначено, які саме дії комісії та якій нормі Положення №402  суперечать при встановленні причинного зв"язку захворювання.
Крім того, заявлені позовні вимоги не збігаються з апеляційними, які, не можуть бути розглянуті в межах апеляційного провадження оскільки по суті є новими позовними вимогами (ч.5 ст.308КАПС України).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача не грунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовується встановленими у справі обставинами.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.