П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/13942/23	

                                                                                                                                     Головуючий в 1 інстанції: Бульба Н. О.
                                                                                                                                      Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                 –  Ступакової І. Г.    

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                              В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просила суд:
визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020- 2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 11.05.2023; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020- 2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 11.05.2023.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що вона є пенсіонеркою та у 2014 році їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".  Позивачка продовжила працювати та після досягнення пенсійного віку, у 2023 році звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, проте відповідач відмовив у проведенні перерахунку, оскільки пенсія за віком призначається довічно.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та  прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що пенсія за віком, призначена відповідно до Закону №1788-ХІІ, та пенсія за віком, призначена відповідно до Закону №1058-ХІІ, не є пенсіями одного виду. За призначенням пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-ІV Позивач звернулася вперше. Вказує, що у справі, що переглядається, має місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а первинне призначення пенсії за іншим законом, для обчислення розміру якої береться показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три календарні роки, що передують такому переходу (новому призначенню пенсії).
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 24.04.2014 перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
11.05.2023 позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки
15.05.2023 Головне управління ПФУ в Миколаївській області відмовило їй у перерахунку пенсії, оскільки розмір пенсійної виплати розраховано відповідно до чинного законодавства. Пенсія за віком призначається довічно.
Пенсію позивачці обчислено відповідачем, з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, який становить 3764,40 грн.
Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки заява позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області фактично стосувалась призначення їй того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена в 2014 році, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020 - 2022 роки.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі  Закон №1788-ХІІ) та  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003  (далі  Закон №1058-IV).
Згідно з частиною першою  статті 8 Закону №1058-IV  право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим  Законом  та досягли встановленого цим  Законом  пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою  статті 9 Закону № 1058-IV  передбачено, що відповідно до цього  Закону  в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років та 6 місяців на зазначених роботах.
  01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Статтею 27 Закону №1058-IV  встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп, Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до  статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до  статті 25 цього Закону.
Відповідно до частини першої  статті 24 Закону №1058-IV  страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою  статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою  статті 26 цього Закону.
Згідно  статті 40 Закону №1058-IV  для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Положеннями частини четвертої  статті 42 Закону №1058-IV  визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
Частиною третьою  статті 45 Закону №1058-IV  встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством.
При цьому, положеннями  статті 2 Закону № 1788-XII  визначено, що за цим   Законом  призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
З наведених положень законодавства вбачається, що пенсія за віком може призначатися як за  Законом № 1788-XII  та і за  Законом № 1058-IV.
Згідно абзацу другого пункту 16 Прикінцевих положень Закону України  Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування  положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Отже, дія Закону України "Про пенсійне забезпечення" поширюється на визначення права особи на пенсію, тоді як умови виплати цієї пенсії регулюються нормами Закону України  Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 24.04.2014 перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2  відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та її розмір встановлено із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки. 
Після досягнення пенсійного віку позивачка  звернулась до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки.
З огляду на викладене, заява позивача до Пенсійного органу стосувалась призначення того ж виду пенсії (пенсії за віком), що призначена йому в 2014 році, а тому такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.
Колегія суддів зазначає, що у випадку задоволення заяви позивача про переведення (призначення) його на пенсію за віком на загальних підставах, буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того,  колегія суддів зазначає, що навіть при переведенні з пенсії за віком, призначеної за нормами одного закону на пенсію за віком, призначену за нормами, передбаченими іншим законом, зміни виду пенсії не відбувається.
Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.06.2023 року № № 500/4392/22.
Таким чином, враховуючи те, що пенсія позивачці за віком на пільгових умовах призначена під час дії Закону №1058, то твердження позивачки про те, що їй призначено пенсію за іншим Законом, а не за Законом №1058, є безпідставними, оскільки такі доводи суперечать положенням п.2 Прикінцевих положень Закону №1058, яким чітко визначено, що пільгові пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Також колегія суддів приходить до висновку, що посилання позивача на правові висновки Верховного Суду у справах № 495/620/17, № 211/1898/17, № 504/503/17, № 336/7438/16-а, не можуть бути застосовані у розглянутому спорі, оскільки такі висновки суду здійснені у правовідносинах, які не є подібними, оскільки за обставинами вказаних справ позивачам первісно пенсія була призначена за  Законом України «Про пенсійне забезпечення»  та  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а в подальшому при виявленні особами бажання їм призначалась пенсія за  Законом № 1058-IV, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Посилання апелянта на висновки викладені в постановах апеляційних адміністративних судів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є обов`язковими до застосування апеляційними судами.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5  ст.328 КАС України.            
                                                             Повний текст постанови складено та підписано  19 березня 2024 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова