ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/1016/23  Номер провадження 22-ц/814/962/24	Головуючий у 1-й інстанції Хоменко Д.Є.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,
розглянула в письмовому провадженні за наявними матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Хоменко Д.Є., у справі за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хворост Дарія Михайлівна, до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", треті особи привтаний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Чутівський відділ державної виконавчої служби у Полтавськом урайоні Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконнаню.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2023 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 20223 від 10.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 515577, 64 грн., а також просила вирішити питання судових витрат.
Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хворост Д.М. до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович та Чутівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 20223 від 10.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 515577, 64 грн.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 10700 грн. 
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, у розмірі 1073 , 60 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536, 80 грн, а всього 1 610, 40 грн.
Не погодившись з вказаним рішення його в частині стягнення витрат на правничу допомогу оскаржило АТ КБ «Приват Банк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в цій частині, та ухвалити нове судове рішення про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що витрати на правову допомогу понесені позивачкою ОСОБА_1 є неспівмірними із складністю справи.
Зазначає, що справа з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи є незначним, судова практика за аналогічними спорами є сталою.
Окрім того зазначає, що складання клопотання щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не є професійною правничою допомогою і не потребує спеціальних знань.
Вказує, що складання попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат та написання детального опису витрат на правничу допомогу фактично є одним і тим самим процесом та не потребує багато часу.
Рішення районного суду оскаржується лише в частині витрат, на правову допомогу, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
18.12.2023 року від ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив якому, представник позивача, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін, а також просила стягнути витрати на правову допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 4500 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 10700 грн., суд першої інстанції вважав, що вказаний розмір є співмірним та обґрунтованим.
Колегія суддів не погоджується з висновком районного суду з наступних підстав.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме договір про надання правової допомоги №55 від 07.07.2023 року, акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 до Договору про надання правової допомоги №55 від 07.07.2023 року, детальний описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Хворост Д.М. та квитанцію від 21.08.2023 року про прийняття адвокатом Хворост Д.М. від ОСОБА_1 гонорару в сумі 10700,00 грн. за надання правової допомоги. 
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України  передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154).
Із матеріалів справи вбачається, що дана справа не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи є незначним, судова практика за аналогічними спорами є сталою.
Із детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, що адвокатом надано такі послуги: надання консультації – 500 грн., підготовка та написання адвокатського запиту до Чутівського ВДВС Полтавському районі – 500 грн., підготовка та написання позовної заяви – 6000 грн., підготовка та написання заяви про забезпечення позову – 2000 грн., підготовка та написання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження – 600 грн., підготовка та написання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат – 400 грн., підготовка та написання детального опису робіт за договором по надання правової допомоги – 700 грн.
Між тим, колегія суддів вважає, що вищевказані витрати є завищеними та не співмірними із складністю справи. 
Написання позовної заяви даної категорії справ для досвідченого адвоката не потребує значного часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи. 
Слід також зазначити, що вартість роботи на складання попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат та написання детального опису витрат на правничу допомогу фактично є одним і тим самим процесом та не вимагає значного обсягу часу для їх написання.
Враховуючи викладене, а також складність справи та обсяг фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), їх реальність, виходячи з критерію розумності розміру цих втрат апеляційний суд дійшов висновку про зменшення витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача з 10700 грн. до 6000 грн.
         За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення районного суду в частині судових витрат змінити, зменшивши суду витрат на правову допомогу з 10700 грн. до 6000 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції слід зазначити наступне.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру цих втрат, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У постанові Верховного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 280/1765/19 (провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`активного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
На підтвердження понесених витрат в суді апеляційної інстанції стороною позивача надано копію договору про надання правничої допомоги від 07 липня 2023 року,з детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, акт приймання-передачі наданої правової допомоги №2 до Договору про надання правничої допомоги № 55 від 07.07.2023, квитанцію від 12.12.2023 року на суму 4500 грн., які одержані від ОСОБА_1 за оплату за надані послуги.
Колегія суддів наголошує, що спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, складання відзиву на апеляційну скаргу щодо судових витрат для професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності, не потребує значних витрат часу.
Таким чином, колегія суддів суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг.
Враховуючи вищевикладене та виходячи з критерію реальності та розумності вартості адвокатських послуг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слід стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 1000 грн. понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.368, 376, 382,383,384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк задовольнити частково.
Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2023 року в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити, шляхом зменшення суми витрат на правову допомогу з 10700 грн. до 6000 грн.
     Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 грн.
В іншій частині рішення районного суду не оскаржується та апеляційним судом не переглядається. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 29.01.2024 року.

Головуюча суддя О.В.Чумак
Судді Ю.В. Дряниця
Л.І. Пилипчук