УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

23 січня 2024 року 
м. Київ
справа №400/8458/23
провадження № К/990/1930/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 у справі №400/8458/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
У 2023 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), у якому просив:
-  визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача з 01.01.2022 в оновленій довідці, виданій на виконання рішення суду від 23.12.2022 у справі №400/5104/22, без урахування рішення суду від 05.08.2020 у справі №400/282/20 щодо заниження відсоткових розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії станом на 01.01.2022;
-  зобов`язати відповідача виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 для перерахунку пенсії позивачеві з 01.02.2022 з урахуванням розмірів складових грошового забезпечення (згідно з довідкою №9/1/3765 від 12.05.2023): - посадовий оклад у розмірі 6 950 грн; - оклад за військовим званням у розмірі 1 890 грн; - надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за військовим званням) у розмірі 4 420 грн; - надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15% від посадового окладу) у розмірі 1 042 грн; - надбавки за кваліфікацію (7% від посадового окладу) у розмірі 486,50 грн; - надбавки за особливості проходження служби 100% (з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років 50%); - премії 130% від посадового окладу.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2023, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023, позов задоволено частково, внаслідок чого:
-  визнано протиправними дії відповідача у складанні довідки про розмір грошового забезпечення від 12.05.2023 №9/1/3765 у частині зазначення у ній надбавки за особливості проходження служби у розмірі 1% та премії - 10%;
-  зобов`язано відповідача підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022 для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2022 із зазначенням розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах за відповідною або аналогічною посадою та військовим званням, з якої позивача звільнено на пенсію, з урахуванням правової оцінки, зазначеної у цьому рішенні;
-  у решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, натомість, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалами Верховного Суду від 07.12.2023 та від 28.12.2023 касаційні скарги відповідача повернуті.
15.01.2024 до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга відповідача на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 у справі №400/8458/23.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Колегія суддів не приймає посилання скаржника на те, що ця справа стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляд на те, що останнім не обґрунтовано у чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Також, позивач вказує на підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає про те, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи.
Проте, посилаючись на підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України скаржник не зазначає, які саме обставини справи він позбавлений можливості спростувати та у якій справі, що є неналежним обґрунтуванням відповідно до норм КАС України.
Так само, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та твердження про те, що ця справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки воно не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме справи №400/8458/23.
Також, позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 13.05.2020 у справі №592/5164/16-а з огляду на те, що у зазначеній справі спірні правовідносини стосувалися оскарження дій територіального органу Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії військовослужбовця, тобто, правовідносин, у яких схожий лише предмет правового регулювання, проте різний об`єкт та суб`єктний склад учасників правовідносин.
Колегія суддів звертає увагу, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 за результатами розгляду справи №№592/5164/16-а.
Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке за законом не оскаржується у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись ст. 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1.  Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 у справі №400/8458/23.
2.  Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров
Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук
Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб