ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11666/23	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 33/817/4/24 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), який стягнуто в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Згідно постанови 25.06.2023 о 02 год 20 хв, в м. Тернополі по вул. Об`їзна, 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 OIML № ARLM-0300» ОСОБА_1 відмовився, а тому, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, згідно висновку від 25.06.2023 № 220 якого, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2023 року - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що він участі в судовому засіданні не брав та копію оскаржуваної постанови не отримував. Про оскаржену постанову дізнався 06 жовтня 2023 року, а апеляційна скарга подана 16 жовтня 2023 року. Зазначає, що:
в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом «RENAULT Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 25 червня 2023 року о 02 год 20 хв;
ОСОБА_1 , під час розмови з інспектором поліції, не було озвучено які ПДР ним були порушені;
працівниками поліції не було озвучено ознак алкогольного сп`яніння, які ними були виявлені;
працівник поліції не ознайомив ОСОБА_1 з правами та обов`язками передбаченими ст.268 КУпАП;
акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24 червня 2023 року не має відношення до даної справи, оскільки подія відбувалась не 24 червня 2023 року, а 25 червня 2023 року, а також в ньому зазначено інший транспортний засіб який затримувався;
усі газоаналізатори алкотестери Драгер заборонені для використання, оскільки сертифікат відповідності на дані пристрої закінчився 07 червня 2023 року;
відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції є неналежними та недопустимими доказами, оскільки не завірені цифровим електронним підписом як їх автором, так і особи, уповноваженої на виготовлення їх копій;
до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який є оригіналом такого електронного доказу;
ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу від проходження огляду не відмовлявся, що підтверджується відеозаписами наявними у матеріалах справи;
є неприпустимим в медичній практиці те, що замість того, щоб вміст алкоголю в організмі зменшувався, він піднявся в два рази;
не погодившись із результатом тесту ОСОБА_1 виявив бажання здати кров на виявлення стану алкогольного сп`яніння, проте лікар відмовив у цьому без будь яких пояснень; 
в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч.1 ст.130 КУпАП та п.2.9а ПДР, а тому відповідальність ОСОБА_1 за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч.1 ст.130 КУпАП виключається;
у протоколі відсутня відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП;
рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень;
працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

В судові засідання 09 листопада 2023 року, 04 грудня 2023 року, 18 грудня 2023 року та 09 січня 2024 року ОСОБА_1 та його захисники — адвокати Кметик В.С. і Сагайдак В.В. не з`явились. Від адвоката Кметика В.С. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2023 року, то воно підлягає поновленню виходячи з того, що зазначені в апеляційній скарзі підстави, через які було його пропущено, підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями і є поважними. 
Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД № 039726 від 25 червня 2023 року; диску із відеозаписом; висновку КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25 червня 2023 року № 220; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за № П 51 QM 0703 083 22, чинного до 07 червня 2024 року; письмовій розписці ОСОБА_1 від 25 червня 2023 року про його зобов`язання не керувати транспортним засобом «RENAULT Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 ; акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24 червня 2023 року; довідці УПП в Тернопільській області ДПП від 26 червня 2023 року про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 . 
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом «RENAULT Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 25 червня 2023 року о 02 год 20 хв, а також те, що ОСОБА_1 , під час розмови з інспектором поліції, не було озвучено які ПДР ним були порушені, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вони спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису (файл export-z4qis.mp4 з 02:16:35 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом в комендантську годину, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом, який в той момент розташований при в`їзді на АЗС. Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав той факт, що він керував транспортним засобом, так як на запитання працівника поліції “Звідки їдете? Чому у комендантську годину?” ОСОБА_1 повідомив “Додому, Запізнився”. Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені матеріали справи містять відомості, які поза розумним сумнівом підтверджують як факт керування ОСОБА_1 своїм автомобілем, так і правомірність зупинки його транспортного засобу працівниками поліції.
Не відповідають дійсності доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було озвучено ознак алкогольного сп`яніння, які ними були виявлені, оскільки як вбачається із матеріалів справи, зокрема матеріалів відео фіксації нагрудних камер поліцейських (файл export-z4qis.mp4 з 02:17:55 по 02:18:47 год) ОСОБА_1 , працівниками поліції, озвучено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю, тремтіння пальців рук, порушення мови. 
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 039726 від 25 червня 2023 року, та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, працівниками поліції виявлено в ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Твердження апелянта про те, що працівник поліції не ознайомив ОСОБА_1 з правами та обов`язками передбаченими ст.268 КУпАП, а також те, що у протоколі відсутня відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків передбачених ст.268 КУпАП спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 039726 від 25 червня 2023 року ОСОБА_1 було роз`яснено його права, що підтверджується його підписом. Вищевказаний протокол підписаний останнім без зауважень. Також, даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції (файл export-z4qis.mp4 з 03:21:15 год) зафіксовано як працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що усі газоаналізатори алкотестери Драгер не придатні для використання, оскільки сертифікат відповідності на дані пристрої закінчився 07 червня 2023 року, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки згідно постанови Кабінету міністрів України № 412 від 05 квітня 2022 року «Про деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.
Крім того, згідно наявної у цій справі копії свідоцтва № НОМЕР_3 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, газоаналізатор «Alcotest 7510» зав.№ ARLM-0300 (за допомогою якого був протестований ОСОБА_1 ), 07 червня 2023 року пройшов повірку і за її результатами встановлено, що цей прилад відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 «Метрологія. Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика повірки», свідоцтво чинне до 07 червня 2024 року (а.с.4).
Отже, зазначене вище дає підстави апеляційному суду стверджувати, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був проведений за допомогою сертифікованого приладу газоаналізатор Drager, термін повірки (калібрування) якого не сплинув на час огляду, тому відповідні доводи захисника суд апеляційної інстанції оцінює критично.
Той факт, що відеозаписи долучені до матеріалів справи не містять цифрових підписів як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення їх копій, що на думку апелянта повинно мати наслідком визнання його недопустимим доказом, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки цей відеозапис здійснений у встановленому порядку нагрудною камерою працівників поліції і відсутні жодні відомості, які би ставили під сумнів достовірність подій і обставин, які ним зафіксовані.
Не відповідають дійсності твердження ОСОБА_1 про те, що на місці зупинки транспортного засобу від проходження огляду він не відмовлявся, що підтверджується відеозаписами наявними у матеріалах справи, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема даних відеозапису (файл export-z4qis.mp4 з 02:19:45 по 02:24:30 год), під час розмови з ОСОБА_1 працівник поліції зазначив, що у водія вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю, тремтіння пальців рук, порушення мови та запропонував йому пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на що ОСОБА_1 погодився. В подальшому, під час неодноразових спроб проходження огляду у виді продуття в газоаналізатор для визначення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 імітував видих повітря в мундштук пристрою через ротову порожнину, хоча до проходження огляду працівниками поліції водієві доступно було роз`яснено, яким чином він повинен здійснити видих повітря в алкотестер. Така поведінка водія була вірно розцінена працівниками поліції, як не бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому йому було запропоновано пройти огляд у найближчому медичному закладі, на що останній погодився.
Доводи апелянта про наявність підстав для скасування оскарженої постанови через те, що не погодившись із результатом тесту ОСОБА_1 виявив бажання здати кров на виявлення стану алкогольного сп`яніння, проте лікар відмовив у цьому без будь яких пояснень, суперечать змісту розділу ІІІ Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції”, в тому числі і положення пункту 7, відповідно до якого проведення лабораторних досліджень є обов`язковим при визначенні наркотичного засобу або психотропної речовини, а пункт 14 передбачає, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений, тоді як згідно із пунктом 9 цього розділу Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ. 
За обставинами справи, яка переглядається, водій ОСОБА_1 , не був учасником ДТП, не перебував через таке у несвідомому стані, а також у нього не були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (що і було йому озвучено черговим лікарем), а тому не було підстав вважати, що при проведення його медичного огляду на стан сп`яніння необхідним є проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що медичний огляд ОСОБА_1 було проведено у встановленому законодавством порядку, а тому немає жодних підстав стверджувати про недійсність чи неправильність його результатів.
Доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч.1 ст.130 КУпАП та п.2.9а ПДР, а тому відповідальність ОСОБА_1 за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч.1 ст.130 КУпАП виключається, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вбачається із фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 039726 від 25 червня 2023 року, в ньому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 OIML № ARLM-0300» ОСОБА_1 відмовився, а тому, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, згідно висновку від 25.06.2023 № 220 якого, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Не відповідають дійсності доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема розписки ОСОБА_1 від 25 червня 2023 року (а.с.5) ОСОБА_1 було відсторонено від керування ним транспортним засобом, а тому доводи апелянта в цій частині є надуманими. Крім того, факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформленні матеріалів справах про адміністративні правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.
Твердження апелянта про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вчинення правопорушення в цьому випадку доведено сукупністю інших доказів, в тому числі об`єктивними даними долученого до протоколу відеозапису. 
Твердження апелянта про те, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24 червня 2023 року не має відношення до даної справи, оскільки подія відбувалась не 24 червня 2023 року, а 25 червня 2023 року, а також в ньому зазначено інший транспортний засіб який затримувався є обґрунтованими, однак вони не спростовують правильності висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2023 року, як про це порушується питання в апеляційній скарзі.
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:        

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2023 року відносно нього — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя