ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2024 р.           Справа№ 910/8581/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Козир Т.П. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - Декань М.І.,
від відповідача  - Гордуз О.О., Коноваленко Є.Л.,
вільний слухач - Куць О.Т.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего"
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2023
у справі № 910/8581/23 (суддя Босий В.П.)
За позовом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего"
про стягнення 181 180,93 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" про стягнення 181 180, 93 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем не належним чином виконано грошове зобов`язання за договором тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва для розміщення рекламного засобу №594/19 від 10.09.2019 року, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 111 851,59 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 18    355,92 грн., штрафу у розмірі 16 777,74 грн., 3% річних у розмірі 4 008,27 грн. та інфляційних у розмірі 30 187,41 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" на користь Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заборгованість у розмірі 111 851 грн. 59 коп., пеню у розмірі 18 355 грн. 92 коп., 3% річних у розмір 4 008 грн. 27 коп., інфляційні у розмірі 30 187 грн. 41 коп., штраф у розмірі 16 777 грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 2 717 грн. 71 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ "Алего" не спростовано тверджень Управління про існування заборгованості за період, що виник раніше спірного, доказів сплати за такий період відповідачем не надано, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов до висновку про існування підстав для зарахування платежів за наданими відповідачем платіжними інструкціями за розрахункові періоди, що виникли раніше спірного. Відтак, на думку суд першої інстанції наявність у відповідача грошового зобов`язання із сплати за тимчасове користування місцем на підставі Договору за період, який передує спірному, підтверджено матеріалами справи.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Алего" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи припустився численних порушень норм процесуального та матеріального права. Зокрема скаржник зазначає, що відповідачем надано разом з відзивом на позов платіжні доручення №1843 від 24.01.2022 року, №1846 від 25.01.2022 року та №1847 від 27.01.2022 року щодо оплати зазначеного у позові рахунку №82025. При цьому відповідач звертає увагу, що будь-яких дій щодо зміни призначення платежу ним не вживалось. Однак, на думку скаржника позивач здійснив безпідставне зарахування оплати відповідача згідно вказаних платіжних доручень в рахунок погашення заборгованості за рахунками №65277, №65278, №65279, №65282, №65284 від 29.07.2021 року незважаючи на те, що позивачу було достеменно відомо про оскарження відповідачем у численних судових справах безпідставність та незаконність дій щодо нарахування плати за начебто користування відповідачем за період з 01.01.2020 року по 31.05.2020року місцями для розміщення 17-ти рекламних засобів.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.
08.09.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" надійшла заява про доручення доказів сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 року, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8581/23.
14.09.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/8581/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 року у справі №910/8581/23, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 року у справі №910/8581/23 на час апеляційного провадження та призначено розгляд справи на 11.10.2023 року.
21.09.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача в повному обсязі.
28.09.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.
10.10.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего", відповідача у справі, надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.
Судове засідання, призначене на 11.10.2023 року не відбулось у зв`язку з відрядження судді Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 року розгляд справи №910/8581/23 призначено на 25.10.2023 року.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 року оголошено перерву у судовому засіданні до 29.11.2023 року.
23.11.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), позивача у справі, надійшли додаткові документи по справі.
27.11.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего", відповідача у справі, надійшли додаткові документи по справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 31.01.2024 року.
В судовому засіданні 31.01.2024 року з`явились представники відповідача надали колегії суддів пояснення, відповіли на запитання суду, просили задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції. Представник позивача надав колегії суддів пояснення, відповів на запитання суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алего" (далі- рекламорозповсюджувач) та Управлінням з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - робочий орган) було укладено договір тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламного засобу № 594/19 (далі-договір), відповідно до п. 1.1 якого на підставі відповідного наказу робочого органу про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), рекламорозповсюджувачеві надається право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади Києва, виключно для розміщення та експлуатації рекламного засобу (право тимчасового користування). (т.1, а.с. 10-12).
Відповідно до пункту 1.2 договору рекламорозповсюджувач зобов`язується прийняти в платне користування місце та користуватись наданим йому місцем добросовісно та розумно відповідно до загальних вимог законодавства України, правил щодо благоустрою населених пунктів, умов цього договору та Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.02.2019 №207, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25.02.2019 за №34/2211 (далі - Порядок), своєчасно та у повному обсязі відповідно до договору здійснювати оплату за тимчасове користування місцем, сумлінно виконувати усі свої обов`язки за цим договором, самостійно нести відповідальність за технічний стан рекламного засобу (далі - РЗ), порушення вимог техніки безпеки під час розташування та експлуатації РЗ, утримання місця у належному санітарному стані відповідно до законодавства.
Пунктом 1.3 договору визначено, що надання права тимчасового користування місцем за цим договором є правом користування чужим майном відповідно до Глави 32 Цивільного кодексу України і не передбачає надання будь-якого майна у володіння чи розпорядження, не підлягає відчуженню, та може бути припинене за рішенням суду на вимогу власника чи уповноваженої ним особи (балансоутримувача) місця за наявності обставин, які мають істотне значення, в тому числі якщо право користування перешкоджає використанню майна за його цільовим призначенням. Цей договір є договором приєднання відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України.
Згідно з пунктом 2.1 договору наведені у цьому договорі терміни застосовуються у значеннях, наведених в чинних редакціях Закону України "Про рекламу", Закону України «Про благоустрій населених пунктів", Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, Порядку, рішеннях Київської міської ради та розпорядженнях її виконавчого органу та інших нормативно-правових актах, що регулюють відносини у сфері розміщення зовнішньої реклами.
Адресний перелік - невід`ємна частина договору, який містить перелік місць для розміщення РЗ, на які за рекламорозповсюджувачем встановлено пріоритет та/або на які надано дозволи на розміщення РЗ, із зазначенням адреси та встановлено/продовжено пріоритет, дату встановлення/продовження та строк дії пріоритету, дата початку та закінчення строку дії дозволу, його продовження, а також відомостей про розмір щомісячної плати за тимчасове користування місцями, яка визначається відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (пункт 2.2 договору).
Пунктом 3.2 договору визначено, що робочий орган та/або КП "Київреклама" здійснюють облік місць для розміщення РЗ, на які поширюється пріоритет рекламорозповсюджувача, та на які рекламорозповсюджувачу видано дозволи на розміщення зовнішньої реклами, здійснюють контроль за строками дії пріоритету та дозволу шляхом формування адресних переліків та внесення до них змін.
Згідно з пунктом 3.3 договору підставою для формування та внесення змін до адресних переліків є відповідні рішення Робочого органу/виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), прийняті в порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до пункту 3.4 договору у разі внесення змін до відповідного адресного переліку Робочий орган формує адресний перелік у новій редакції або зміни до відповідного адресного переліку. Рекламорозповсюджувач зобов`язаний підписати відповідний адресний перелік (зміни до нього) на підставі встановлених/продовжених пріоритетів, наданих/продовжених дозволів, внесених змін до дозволів або скасованих (втрачених) відповідних пріоритетів та анульованих дозволів протягом трьох робочих днів з моменту встановлення/продовження відповідних пріоритетів, їх скасування (втрати), надання/продовження чи анулювання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, чи внесення до них відповідних змін. При цьому обов`язки щодо сплати за тимчасове користування місцями для розміщення РЗ виникають для рекламорозповсюджувача з дати прийняття рішення про встановлення/продовження пріоритету, прийняття розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до ч. 3 ст. 631    Цивільного кодексу України.
За умовами пункту 4.1 договору робочий орган має право на підставі відповідних рішень робочого органу про встановлення/продовження пріоритету та рішень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволу нараховувати та вимагати сплати за тимчасове користування місцем, змінювати розмір нарахувань за тимчасове користування місцем у разі змін в технологічній (конструктивній) схемі РЗ, площі РЗ, зонального коефіцієнту та базового тарифу.
Згідно з пунктами 5.1.1, 5.1.2 договору рекламорозповсюджувач має право тимчасово, на час дії дозволу, використовувати надане місце виключно для розміщення, обслуговування, експлуатації РЗ та розміщувати РЗ на певний строк та у певному місці відповідно до виданого дозволу.
Плата за тимчасове користування місцем нараховується, зараховується та використовується робочим органом в порядку, визначеному рішеннями Київської міської ради або її виконавчого органу (пункт 6.2 договору).
Підставою для нарахування плати за тимчасове користування місцями та внесення рекламорозповсюджувачем плати є рішення робочого органу про встановлення/продовження пріоритету, рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволу, інші юридичні факти (вчинки рекламорозповсюджувача щодо фактичного користування місцем для розміщення РЗ) відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цей договір (пункт 6.3 договору).
За умовами п. 6.4 договору плата щомісячно перераховується рекламорозповсюджувачем до бюджету міста Києва відповідно до умов договору. У разі прострочення термінів сплати, визначених договором, розмір несплаченої суми плати коригується з урахуванням штрафів, пені та індексу інфляції, відповідно до умов договору та законодавства.
Рекламорозповсюджувач не звільняється від плати при відсутності РЗ на місці щодо якого виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) прийнято рішення про надання/продовження дозволу. Плата нараховується з дати прийняття рішення про встановлення пріоритету, надання дозволу. При продовженні строку дії пріоритету, продовженні строку дії дозволу плата нараховується з дати, з якої продовжено строк дії пріоритету або дозволу (пункт 6.5, 6.6 договору).
Пунктом 6.8 договору визначено, що плата за тимчасове користування місцем нараховується: до дати закінчення строку дії дозволу; до дати прийняття розпорядження виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) про анулювання дозволу - у разі звернення рекламорозповсюджувача із заявою про анулювання дозволу; до дати прийняття розпорядження виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) про відмову у продовженні строку дії дозволу (у випадку коли таке розпорядження прийняте після закінчення строку дії дозволу) - у разі звернення рекламорозповсюджувача із заявою про продовження дозволу.
У разі нездійснення рекламорозповсюджувчем демонтажу РЗ відповідно до п. 5.2.7 договору після закінчення строку дії дозволу плата нараховується за весь час фактичного користування рекламорозповсюджувачем місцем до моменту здійснення демонтажу та складання відповідного акту обстеження місця розташування РЗ робочим органом або КП "Київреклама".
На підставі відповідних рішень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) робочий орган здійснює перерахунок та коригує розмір плати за тимчасове користування місцем, про що підписується адресний перелік у новій редакції (пункт 6.10 договору).
У відповідності до пункту 6.13. договору розрахунковим періодом надання місця у тимчасове користування та нарахування плати за тимчасове користування місцем є календарний місяць.
Відповідно до пункту 6.14. договору плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується робочим органом щомісячно та переказуються рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця на зазначений казначейський рахунок. Факт неотримання рахунку не звільняє рекламорозповсюджувача від здійснення плати.
В пункті 6.16 договору визначено, що у разі недостатності суми проведення платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу - основна сума боргу; у другу чергу - пеня та штрафи.
Згідно пункту 7.2. договору робочий орган застосовує до рекламорозповсюджувача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Відповідно до пункту 7.3. договору сторони погодили, що робочий орган має право нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 (одного) місяця, штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) відсотків простроченої суми.
За умовами пункту 8.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє щодо кожного місця розміщення РЗ протягом строку дії встановленого пріоритету та/або дозволу, а також протягом строку фактичного користування місцем. Припинення пріоритету або дозволу щодо окремого місця для розміщення РЗ у разі наявності у рекламорозповсюджувача інших чинних пріоритетів та\або дозволів не тягне за собою припинення дії цього договору    в цілому. 
Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками Робочого органу та    Рекламорозповсюджувача та скріплений печатками сторін.
На підставі розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.01.2021 року № 76, від 22.09.2020 року № 1475, від 16.01.2020 року № 39, від    22.12.2020 року № 2051, від 19.01.2021 року № 40, від 27.01.2021 року № 95, від 29.01.2020 року № 139, від 30.09.2020 року, № 1518, від 16.02.2021 року № 272, від 18.06.2020 року № 880, від 19.10.2020 року № 1642, від 23.02.2021 року № 363, від 30.09.2020 року № 1521, від 28.01.2021 року № 120, від 27.01.2021 року № 94, від 19.10.2020 року № 1638, від 10.06.2021 року №1324, від 04.03.2020 року № 396, від 29.05.2020 року № 763 відповідачу надані дозволи на розміщення рекламних засобів № 09939-05-П-1, 09943-05-П-1, 12478-06-П-1, 12479-06-П-2, 12480-06-П-1, 12737-06-П-1, 12738-06-П-2, 15765-07-П-1, 28714-11-П-1, 28715-11-П-1, 28716-11- П-1, 28718-11-П-1, 28719-11-П-1, 28721-11-П-1, 29573-12, 29575-12, 29576-12, 29578-12, 29579- 12, 29580-12, 29581-12, 29582-12, 29584-12, 29585-12, 31259-12, 31260-12, 39668-14, 39669-14, 39671-14, 39672-14, 39844-14, 39845-14, 40053-14, 40189-14, 40446-14, 42403-14, 42406-14, 42407- 14, 42408-14, 42409-14, 42410-14, 42411-14, 42412-14, 42413-14, 42414-14, 42415-14, 42416-14, 42417-14, 42473-14, 42475-14, 42476-14, 42478-14, 42662-14, 42751-14, 42752-14, 42753-14, 42964- 14, 42987-14, 42989-14, 42990-14, 42991-14, 42992-14, 43432-15, 74592-19, 75359-19, 77541-20, 77667-20, 77676-20, 77677-20 та між позивачем та відповідачем, було підписано адресні переліки, який є невід`ємною частиною договору, згідно яких відповідачу надано право тимчасового користування місцями. (т.1, а.с. 129-157, т.1, а.с. 158-250, т.2, а.с. 1-234, т.1, а.с. 13-53).
Крім того, між позивачем та відповідачем підписано додаткові угоди до договору. (т.1, а.с. 54-106).
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що адресний перелік № 42 підписаний сторонами 29.07.2021 року. (т.1, а.с. 46).
Згідно пункту 1 адресного переліку № 42, рекламорозповсюджувачу надано право тимчасового користування місцем, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламних засобів    у кількості 17 штук, за адресами: 
- м. Київ, Святошинський район, Кільцева ДорогаУвул. Зодчих, 62, дозвіл №09939- 05-П-1, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 72 кв.м.;
- м. Київ. Дніпровський район, проспект Юрія Гагаріна, 8, дозвіл №28714-11-П-1, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 18 кв.м.;
- м. Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів, 1, дозвіл №28715-11-П-1, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 18 кв.м.;
- м. Київ, Дніпровський район, проспект Юрія Гагаріна, 13, дозвіл №28719-11-П-1. тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 36 кв.м.;
- м. Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів, 15, дозвіл №28721-11-11-1. тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 36 кв.м.;
- м. Київ, Дніпровський район, проспект Визволителів, 3, дозвіл №28716-11-11-1. тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 36 кв.м.;
- м. Київ, Оболонський район, вул. Маршала Тимошенка, 12, дозвіл 29581-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 36 кв.м.;
- м. Київ, Оболонський район, вул. Маршала Тимошенка, 18/проспект Героїв Сталінграду, дозвіл 29578-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (призматрон), площею 18 кв.м.,
- м. Київ, Оболонський район, вул. Маршала Малиновського, 27/23 №2, дозвіл №29579-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо суцільний щит), площею 18 кв.м.;
- м. Київ, Оболонський район, вул. Маршала Малиновського 11 (перед зупинкою), дозвіл №29580-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 36 кв. м.;
- м. Київ. Оболонський район, вул. Маршала Тимошенка, 2-г, дозвіл №29576-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 18 кв.м.;
- м. Київ, Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда/Московський міст, дозвіл №29584-12, тип рекламного засобу - щит що стоїть окремо (призматрон), площею 36 кв. м.;
- м. Київ, Оболонський район, вул. Йорданська (вул, Лайоша Гавро), - дозвіл №29585-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 18 кв.м.;
- м. Київ, Оболонський район, проспект Оболонський, 5, дозвіл №29582-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (призматрон), площею 18 кв.м.;
- м. Київ, Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда, 19, дозвіл №31259-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (призматрон), площею 36 кв.м.;
- м. Київ, Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда/проспект Московський. 26-в (навпроти), дозвіл №29573-12, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (призматрон), площею 36 кв.м.;
- м. Київ, Дніпровський район, проспект Юрія Гагаріна, 16, дозвіл №28718-11-П-1, тип рекламного засобу - щит, що стоїть окремо (суцільний щит), площею 36 кв.м.
Відповідно до пункту 3 адресного переліку № 42, підписанням цього адресного переліку сторони засвідчують, що правовідносини сторін за договором, які виникають в зв`язку з розміщенням рекламних засобів, зазначених в п. 1 цього адресного переліку, продовжуються з дати початку продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.
В пункті 4 адресного переліку № 42 зазначено, що права та обов`язки, передбачені умовами договору та цим адресним переліком, застосовуються до відносин сторін, які виникли до їх підписання, починаючи з дати, з якої продовжено строк дії кожного дозволу, в порядку, передбаченому частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України.
Цей перелік є укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін (пункт 6 адресного переліку № 42).
Як зазначає позивач, ним було виставлено відповідачу рахунок на оплату №82025 від 14.01.2022 року на суму 160 672, 58 грн. та рахунки коригування №82026 від 14.01.2022 року до рахунку №82025 від 14.01.2022 року на суму мінус 48 201, 64 грн. і №96759 від 17.06.2022 року до рахунку №82025 від 14.01.2022 року на суму мінус 619, 35 грн. (т.1, а.с. 108-118).
Втім, як вказує позивач, відповідачем не було здійснено оплати зазначеного вище рахунку у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість за Договором в сумі 111  851, 59 грн.
Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4  008, 27 грн. та інфляційних втрат в сумі 30  187, 41 грн., пені в розмірі 18  355, 92 грн. за загальний період з 20.02.2022 року по 01.05.2023 року, а також штраф в сумі 16  777, 74 грн.
Водночас, відповідачем надано до матеріалів справи платіжні інструкції, які на його думку свідчать про сплату частини заявленої до стягнення основної заборгованості, а саме №1843 від 24.01.2022 року, №1846 від 25.01.2022 року та №1847 від 27.01.2022 року про сплату рахунку №82025 від 14.01.2022 року. (т.3, а.с. 7-9).
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі    вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з нормами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.
Правовідносини, пов`язані із розміщенням зовнішньої реклами у місті Києві, регулюються Законом України "Про рекламу", Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, Порядком розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженими розпорядженням Київської міської ради від 05.02.2019 №207, Правилами благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 та іншими нормативними актами України.
Так, згідно частини 1 статті 16 Закону України "Про рекламу", розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
У відповідності до пункту 23 та пункту 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві. Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.
Колегією суддів вище встановлено, що на підставі розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами" та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)"Про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами" відповідачу надані/продовжені дозволи на розміщення рекламних засобів, копії яких містяться у матеріалах справи.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Згідно пункту 33 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.
Щодо висновку відповідача стосовно оплати заборгованості відповідно до платіжних інструкцій №1843 від 24.01.2022 року, №1846 від 25.01.2022 року та №1847 від 27.01.2022 року колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 статті 16 Закону України "Про рекламу" визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.
За змістом пункту 1.1 договору тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламного засобу, укладеного між сторонами 10.09.2019 за № 594/19 рекламорозповсюджувачеві надається право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади Києва, виключно для розміщення та експлуатації рекламного засобу (право тимчасового користування) на підставі відповідного наказу Робочого органу про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Отже, право у позивача на розміщення рекламного засобу на певний строк та у певному місці виникає на підставі відповідного дозволу, який має видаватись/продовжуватися у встановленому чинним законодавством порядку та строки.
За змістом пунктів 4.1 та 6.3 договору робочий орган має право нараховувати та вимагати сплати за тимчасове користування місцем на підставі відповідних рішень робочого органу про встановлення/продовження пріоритету та рішень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволу та підставою для нарахування плати та її внесення рекламорозповсюджувачем є рішення робочого органу про встановлення/продовження пріоритету, рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволу чи інші юридичні факти (вчинки рекламорозповсюджувача щодо фактичного користування місцем для розміщення РЗ) відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.
При цьому, за змістом пункту 6.8 договору плата за тимчасове користування місцем нараховується: до дати закінчення строку дії дозволу або до дати прийняття розпорядження виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) про відмову у продовженні строку дії дозволу (у випадку коли таке розпорядження прийняте після закінчення строку дії дозволу) - у разі звернення рекламорозповсюджувача із заявою про продовження дозволу. 
У разі ж нездійснення рекламорозповсюджувчем демонтажу РЗ відповідно до п. 5.2.7 договору після закінчення строку дії дозволу плата нараховується за весь час фактичного користування рекламорозповсюджувачем місцем до моменту здійснення демонтажу та складання відповідного акту обстеження місця розташування РЗ робочим органом або КП "Київреклама".
Також колегія зазначає, що з наведених вище умов договору та адресного переліку № 42 вбачається, що сторони погодили нарахування плати за користування місцем розміщення реклами з дати надання дозволу на таке розміщення, а не з моменту підписання адресного переліку.
Так, адресний перелік № 42 підписаний між сторонами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 76 від 25.01.2021 року "Про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами" та відповідних дозволів, які дійсні з 25.01.2021 року по 24.01.2026 року, відтак, оплата за користування місцями для розміщення реклами, зазначеними в адресному переліку № 42 підлягає оплаті з 25.01.2021 року.
Отже, колегія суддів зазначає, що Дозволи для розміщення рекламних засобів за адресами,    визначеними адресним переліком № 42 дійсні з 25.01.2021 року по 24.01.2026 року, відповідно в силу положень пункту 6.5. договору поки ці дозволи є дійсними, відповідач зобов`язаний сплачувати за користування місцями розміщення рекламних засобів.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що в пункті 6.16 договору сторони погодили, що у разі недостатності суми проведення платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу - основна сума боргу; у другу чергу - пеня та штрафи.
Відтак, колегія суддів зазначає, що відповідно до умов договору, першочергове погашення вимог за грошовим зобов`язанням є погашення основної суми боргу, що виник у найдавніший період, а потім погашення пені та штрафів.
Тобто, в разі наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за договором, платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, починаючи з тієї, що виникла раніше до повного її погашення.
Позивач зазначає, що ним зараховувались платежі у хронологічному порядку, починаючи із погашення заборгованості, яка виникла раніше, у підтвердження чого він надав до суду першої інстанції Довідку про стан розрахунків між Управлінням та ТОВ «Алего» за період з 14.01.2022 року по 01.05.2023 року, яка відображає зарахування коштів відповідача до місцевого бюджету за рахунками №65277 (часткове погашення) від 29.07.2021 року, №65277 (часткове погашення, до повного погашення) від 29.07.2021 року, №65278 (часткове погашення) від 29.07.2021 року, №65278 (часткове погашення, до повного погашення) від 29.07.2021 року, №65282 від 29.07.2021 року, №65284 (часткове погашення) від 29.07.2021 року, №82025 від 14.01.2022 року, рахунок коригування №82026 (до рахунку №82025) від 14.01.2022 року, рахунок коригування « 96759 (до рахунку №82025 від 17.06.2022 року), по борговим зобов`язанням, що виникли у найдавнішній період. (т.3, а.с. 22).
Відповідач стверджує, що позивач безпідставно рахує заборгованість відповідача по рахункам №№65277, 65278, 65279, 65282, 65284 від 29.07.2021 року, які виставлені за період з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року, на погашення яких були спрямовані кошти відповідача, що сплачені останнім відповідно до платіжних доручень №1843 від 24.01.2022 року, №1846 від 25.012022 року та №1847 від 27.01.2022 року.
Оскільки на момент виставлення рахунків №№65277, 65278, 65279, 65282, 65284 від 29.07.2021 року були відсутні рішення робочого органу про встановлення приорітету; рішення виконавчого органу Київської міської ради про надання (продовження) дозволу; рекламні засоби відповідача демонтовані КП «Київреклама» ще у 2019 році, відповідач вважає, що позивачем безпідставно здійснено зарахування коштів.
Однак, як вбачається з матеріалів справи (т.1, а.с. 46-50) щодо зазначених відповідачем рекламних засобів, на них розповсюджувались дії дозволів у спірний період з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року.
При цьому, відповідно до п. 6.5. рекламорозповсюджувач не звільняється від плати при відсутності РЗ на місці щодо якого виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) прийнято рішення про надання/продовження дозволу.
Даний пункт не містить будь-яких виключень щодо підстав відсутності РЗ на місці щодо якого виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) прийнято рішення про надання/продовження дозволу.
Одночасно, колегія суддів бере до уваги, преюдиціальний висновок щодо порядку оплати РЗ зазначених відповідачем, викладений в постанові Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 року у справі №910/18204/21, а саме:
«Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 у справі №640/22289/18, яким визнано протиправним та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.05.2018 №924 "Про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами" в частині відповідних пунктів додатку до розпорядження третьої особи від 31.05.2018 №924, скасовано наказ Управління від 17.07.2018 №638 "Про демонтаж рекламних засобів" в частині відповідних пунктів, колегія суддів дійшла висновку, що позивач зобов`язаний був сплачувати за надане йому право користування місцями розміщення рекламних засобів, не в залежності від наявності чи відсутності рекламного засобу на місці, до дати прийняття розпорядження від 25.01.2021 №76 "Про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами".»
З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що позивач, керуючись п. 6.16. Договору, правомірно зарахував оплату відповідачем здійснену відповідно до платіжних інструкцій №1843 від 24.01.2022 року, №1846 від 25.01.2022 року та №1847 від 27.01.2022 року в погашення заборгованості, яка виникла раніше, а саме на підставі рахунків №65277 від 29.07.2021 року, №65278 від 29.07.2021 року, №65279 від 29.07.2021 року, №65282 від 29.07.2021 року та №65284 від 29.07.2021 року, що вбачається з Довідку про стан розрахунків за період з 14.01.2022 року по 01.05.2023 року по договору №594/19 від 10.09.2019 року. (т.3, а.с. 22).
Колегія суддів також звертає увагу, що відповідачем не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості у періоди по яких позивачем зараховано зазначені вище оплати.
З огляду на вищенаведене та встановлення факту невиконання відповідачем обов`язку    з оплати отриманих послуг за договором тимчасового    користування    місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу № 594/19 від 10.09.2019 року та факту наявності заборгованості у розмірі 112  470, 94 грн., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу визнаються колегією суддів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 16  777, 74 грн. штрафу, 18  355, 92 грн. пені, 4  008, 27 грн. 3% річних та 30  187, 41 грн. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 20.02.2022 року по 01.05.2023 року.
Колегія суддів зазначає, що у разі прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх,        підлягають стягненню річні відсотки відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Колегія суддів зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).
Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Згідно пункту 7.2. договору робочий орган застосовує до рекламорозповсюджувача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Крім того, відповідно до пункту 7.3. договору сторони погодили, що робочий орган має право нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 (одного) місяця, штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) відсотків простроченої суми.
Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України та застосування відповідальності відповідно до пунктів 7.2 та 7.3 договору.
З огляду на вимоги     статті 86 Господарського процесуального кодексу України     господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині штрафу, пені, процентів річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення штрафу пені, інфляційних втрат та процентів річних колегією суддів встановлено, що розмір пені, інфляційних втрат та процентів річних, перерахований у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 16  777, 74 грн. штрафу, 18  355, 92 грн. пені, 4  008, 27 грн. 3% річних та 30  187, 41 грн. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 20.02.2022 року по 01.05.2023 року, визнаються колегією суддів обґрунтованими.
Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алего" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 року у справі №910/8581/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 року у справі № 910/8581/23 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 року у справі № 910/8581/23.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8581/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.01.2024 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                Т.П. Козир