П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/3159/23	
Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Бітова А.І., 
                                                    Танасогло Т.М.
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023р. про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
 
В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2023р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, ГУ ПФУ в Донецькій області, ГУ ПФУ в Закарпатській області, в якому просили:
- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення «особливостей» виплати пенсій позивачам, шляхом вказівки в протоколах про перерахунок пенсії «Не підлягає МП (місцевим перерахункам), призначено у твердому розмірі, довічно, призначено за рішенням суду»; виплаті пенсій позивачам у невстановленому законом розмірі, починаючи з 13.11.2013 р., непроведенні на загальних підставах масових перерахунків пенсії позивачам, з усіма складовими пенсійних виплат , відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючим пенсіонерам та дітям війни (для ОСОБА_3 ), на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі та додатково представлених документів, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України;
- зобов`язати відповідача: провести з 13.11.2013р. на загальних підставах перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 , з усіма складовими пенсійних виплат, відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документа пенсійній справі та додатково поданих документів про заробітну плату за період роботи 1991-1996 років та роботу за списком 1, з урахуванням повного страхового стажу, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, з виплатою заборгованості з пенсії з урахуванням перерахунків, з компенсацією втрати доходу, починаючи з 13.11.2013р., на визначений позивачем банківський рахунок. провести з 13.11.2013р. на загальних підставах перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 , з усіма складовими пенсійних виплат, відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру, на підставі документів, що перебувають у справі та додатково поданих документів про заробітну плату за період роботи 1991-1996 років та роботу за списком 1, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, з виплатою заборгованості з пенсії з урахуванням перерахунків, з компенсацією втрати доходу, починаючи з 13.11.2013р., на визначений позивачем банківський рахунок; допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення всієї суми заборгованості, починаючи з 13.11.2013р. до дня фактичної виплати; зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1 травня 2023р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо встановлення «особливостей» виплати пенсій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом вказівки в протоколах про перерахунок пенсії «Не підлягає МП (місцевим перерахункам), непроведення на загальних підставах масових перерахунків пенсії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з усіма складовими пенсійних виплат, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як непрацюючим пенсіонерам, на підставі документів, що перебувають у пенсійній справі та з урахуванням довідок від 6.11.2013р. №117-06/16 та №117-06/17 про заробітну плату за період роботи з 1991 року по 1996 року, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №965070152857 від 16.01.2023р. про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_5 ..
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Закарпатській області №965070152858 від 8.01.2023р. про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_6 ..
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести з 13.11.2013р. на загальних підставах перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючим пенсіонерам, на підставі документів наявних у пенсійних справах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно, з урахуванням довідок від 6.11.2013р. №117-06/16 та №117-06/17 про заробітну плату за період роботи з 1991 року по 1996 року, повного страхового стажу, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, з урахуванням раніше виплачених сум, з виплатою компенсації втрати доходу, на визначений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 банківський рахунок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023р. апеляційні скарги ГУ ПФУ в Донецькій області та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 травня 2023р. – без змін.
6.10.2023р. ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення контролю за виконанням рішення суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2023р. вказану заяву про встановлення судового контролю задоволено частково; встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1.05.2023р. по справі №420/3159/23; зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1.05.2023р. по справі №420/3159/23.
16.11.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» та 21.11.2023р. засобами поштового зв`язку ГУ ПФУ в Херсонській області направило звіт про виконання рішення суду від 1.05.2023р. по справі №420/3159/23.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2023р. прийнято звіт ГУ ПФУ в Херсонській області про виконання рішення суду від 1.05.2023р. по справі №420/3159/23.
Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати звіт про виконання рішення суду таким, що не підтверджує належного виконання судового рішення, відмовити відповідачу у прийнятті звіту та зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області надати новий звіт про виконання рішення суду.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення поданої скарги без задоволення, а ухвали суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи звіт про виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що покладені судом зобов`язання щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_7 та ОСОБА_2 виконані ГУ ПФУ в Херсонській області у відповідності до судового рішення.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, з огляду на наступні обставини.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1.05.2023р., зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести з 13.11.2013р. на загальних підставах перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючим пенсіонерам, на підставі документів наявних у пенсійних справах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно, з урахуванням довідок від 6.11.2013р. №117-06/16 та №117-06/17 про заробітну плату за період роботи з 1991 року по 1996 року, повного страхового стажу, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, з урахуванням раніше виплачених сум, з виплатою компенсації втрати доходу, на визначений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 банківський рахунок.
У звіті ГУ ПФУ в Херсонській області вказало, що ним вчинено всі необхідні дії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1.05.2023р. по справі №420/3159/23 та повідомлено наступне.
Щодо ОСОБА_1 зазначено, що відповідно до Рішення про перерахунок пенсії №965070152857, при індивідуальному коефіцієнті заробітку 1,16214 за періоди роботи з 1.05.1991р. по 22.04.1996р. (оптимальна заробітна плата), з 1.07.2000р. по 30.06.2001р. та коефіцієнті страхового стажу 0,74925 (з урахуванням кратності 1,35) за 55 років 6 місяців 5 днів трудової діяльності, з урахуванням 14 років стажу роботи за Списком №1, розмір пенсії ОСОБА_3 з 13.11.2013р. склав 1 311,26грн., у тому числі:
1 043,06грн. — основний розмір пенсії (1 197,91грн. х 1,16214 х 0,74925);
268,2грн. — доплата за понаднормовий стаж роботи, за 30 років (894грн. х 30%).
Після проведення перерахунку, ОСОБА_8 нараховано та виплачені пенсійні кошти за період з 13.11.2013р. по 31.07.2015р. у сумі – 25 640,3грн. Виплату пенсії проведено шляхом зарахування пенсійних коштів на особистий рахунок пенсіонера, відкритий в установі ОСОБА_9 , дата виплати 10 число.
Щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 . Відповідно до Рішення про перерахунок пенсії №965070152858 (додається), при індивідуальному коефіцієнті заробітку 1,08134 за період з 1.11.1991р. по 31.10.1996р. та коефіцієнті страхового стажу 0,53550 (з урахуванням кратності 1,35) за 39 років 8 місяців 3 дні трудової діяльності, з урахуванням 11 років стажу роботи за Списком №1, розмір пенсії ОСОБА_4 з 13.11.2013р. становить 1 025,8грн., у тому числі:
693,66грн. — основний розмір пенсії (1 197,91грн. х 1,08134 х 0,53550);
200,34грн. — доплата до прожиткового мінімуму (до 894грн.);
131,8грн. — доплата за понаднормовий стаж роботи, за 19 років (693,66грн. х 19%).
Після проведення перерахунку, ОСОБА_4 нараховано та виплачені пенсійні кошти за період з 13.11.2013р. по 31.07.2015р. у сумі – 20 088,76грн. Виплату пенсії проведено шляхом зарахування пенсійних коштів на особистий рахунок пенсіонера, відкритий в установі ОСОБА_9 , дата виплати 10 число.
Щодо   компенсації грошових доходів відповідачем відзвітовано, що, враховуючи те, що зобов`язання щодо нарахування компенсаційної виплати у Головного управління виникло після набрання рішенням суду законної сили з 18.07.2023р., розрахунок компенсації Позивачам проведено наступним чином:
ОСОБА_2 — на загальну суму доплати 20 088,76грн, яка нарахована у відомості листопада 2023 року. При індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу (нарахованого на виконання судового рішення) компенсацію визначено шляхом множення місячних індексів включно за період з серпня 2023 по жовтень 2023, який становить: - 0,11426. В результаті проведеного розрахунку отримано суму компенсації в розмірі: - 22,95грн. (20088,76*- 0,11426:100);
Глускер Павлу — на загальну суму доплати 25 640,3грн., яка нарахована у відомості листопада 2023 року. При індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу (нарахованого на виконання судового рішення) визначено шляхом множення місячних індексів включно за період з серпня 2023 по жовтень 2023, який становить: - 0,11426. В результаті проведеного розрахунку отримано суму компенсації в розмірі: - 29,30 грн (25640,30*-0,11426:100).
Тобто, відповідно до законодавства, розмір компенсації має від`ємне значення, відповідно доплата по компенсації втрати доходу відсутня.
Таким чином, оскільки рішенням суду від 1.05.2023р. по справі №420/3159/23 не визначено окремого порядку проведення розрахунку компенсації, Головним управлінням компенсацію позивачам розраховано у відповідності до норм чинного законодавства України.
Перевіряючи правомірність та законність ухвали суду про прийняття звіту про виконання рішення суду, судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013р. №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013р. взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00, від 20.07.2004р.) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15.05.2019р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7.06.2005р., заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004р., заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009р., заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006р., заява №30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019р. №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 1.03.2023р. у справі №2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19.04.2023р. у справі №4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).
Відповідно до частини першої, другої ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.04.2020р. у справі №560/523/19, від 1.02.2022р. у справі 420/177/20 та від 18.05.2022р. у справа №140/279/21.
Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26.01.2021р. у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
Також колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1.02.2022р. справі №420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021р. у справі №611/26/17, від 7.02.2022р. у справі №200/3958/19-а, від 24.07.2023р. у справі №420/6671/18 та від 1.05.2023р. у справі №520/926/21.
З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з положеннями частин першої-третьої ст.382 КАС України Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, що на виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2023р. ГУ ПФУ в Херсонській області 16.11.2023р. подано звіт про виконання рішення суду у справі №420/3159/23, в якому викладено обставини щодо виконання рішення суду шляхом здійснення перерахунку пенсії позивачів та її виплати на відповідні рахунки, а також надано відповідні докази на підтвердження вчинених дій.
При цьому, в апеляційній скарзі апелянт не погоджується із вказаним звітом, оскільки, на його думку, пенсійним органом невірно зроблено перерахунок пенсій позивачам та не здійснено всіх належних їм виплат у повному обсязі.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та доказам, що містяться в матеріалах справи, судова колегія виходить з наступного.
В даному випадку предметом спору є встановлення факту виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1.05.2023р. по справі №420/3159/23.
Вказаним рішенням суду було зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести з 13.11.2013р. на загальних підставах перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючим пенсіонерам, на підставі документів наявних у пенсійних справах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно, з урахуванням довідок від 6.11.2013р. №117-06/16 та №117-06/17 про заробітну плату за період роботи з 1991 року по 1996 року, повного страхового стажу, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, з урахуванням раніше виплачених сум, з виплатою компенсації втрати доходу, на визначений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 банківський рахунок.
Судова колегія наголошує на тому, що вказаним рішенням не встановлювався порядок та спосіб його виконання.
При цьому, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивачів із зазначеним у звіті порядком виконання рішення суду та відповідно сумою заборгованості пенсії, яка їм нарахована.
Досліджуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу, однак в даному випадку позивачам потрібно звернутись до суду із позовними вимогами щодо незгоди із спірним розрахунком, який на думку ПФУ здійснений за нормами чинного законодавства, оскільки апеляційний суд позбавлений можливості визначати порядок здійснення перерахунку пенсії за рішенням суду на етапі затвердження звіту про виконання рішення суду.
Між тим, позовні вимоги щодо визначення порядку здійснення перерахунку пенсій позивачам адміністративний не містить, у зв`язку із чим вказане не було та не могло бути предметом розгляду під час вирішення справи по суті.
Апеляційний суд повторно вказує, що зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо незгоди із здійсненим перерахунком пенсій позивачів є підставою для звернення до суду із окремим позовом та самостійними позовними вимогами.
З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що в даному випадку доводи щодо незгоди із здійсненим перерахунком пенсій позивачів є новими правовідносинами, які виникли на підставі перерахунку пенсії в рамках адміністративної справи №420/3159/23.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що покладені позивачем в основу заяви обставини свідчать про виникнення інших спорів (щодо визначення алгоритмів розрахунків та порядку перерахунку пенсії).
Колегія суддів вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, судова колегія приходить до висновку, що оцінка правовідносин, які стали наслідком виконання рішення суду у даній справі є предметом нового судового провадження.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.241, 243, 248, 383 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023р. про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про виконання рішення залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          А.І. Бітов

                                                                                                    Т.М. Танасогло