ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«15» січня 2024 року

м. Харків

справа № 953/6264/23

провадження № 22ц/818/265/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів        -             Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач –  ОСОБА_1 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року в складі судді Єфіменко Н.В.
в с т а н о в и в:
У липні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що  ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05 серпня 2008 року.

Зазначив, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому цим договором.

Проте, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 13 червня 2023 року має заборгованість в розмірі 38 188,13 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 33 000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 188,13 грн.
Вказав, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 серпня 2008 року у розмірі 38 188,13 грн та судові витрати в розмірі 2 684,00 грн.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 5 596,53 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 393,34 грн, в іншій частині в задоволенні позову – відмовлено.

На вказане рішення Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків в сумі 5 188,13 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, судові витрати покласти на відповідачку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини у справі, що мають значення для справи, не врахував того, що в заяві-анкеті від 05 серпня 2008 року сторони погодили розмір процентної ставки, а саме 3% на місяць. Тобто, при укладенні кредитного договору сторони погодили усі істотні умови договору. Таким чином, відповідачка при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» оскаржує рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 5 188,13 грн, тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, заочне рішення суду в оскаржуваній частині – скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови кредитування, зокрема щодо відсотків.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк  або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 серпня 2008 року між банком та  ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання  до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». 

За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Зі змісту заяви-анкети вбачається, що кредитний ліміт надано в сумі 3 000,00 грн, базова процентна ставка за кредитом становить 3% в місяць на залишок заборгованості. 

Згідно з вказаним договором,  ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3 000,00 грн, який в подальшому збільшено до 33 000,00 грн. 

З довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що за вказаним договором  ОСОБА_1 надано кредитні картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , остання зі терміном дії до останнього дня жовтня 2022 року.

До суду першої інстанції надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою та за якою пільговий період (нарахування відсотків здійснюється по ставці 0,01% річних) 30 днів за кожною тратою, базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) – 3%, розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, наступного за звітнім; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30, - нараховується за кожен день прострочення кредиту, а пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 10,00 грн в місяць, - нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при утворенні простроченої заборгованості на суму більше 50,00 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів – 250,00 грн + 5 %  від суми позову.

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», які відповідачкою не підписано.

Так, відповідно до пункту 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. 

Згідно пунктом 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно пункту 6.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Як вбачається з пункту 6.4. Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною правил  та/або тарифів банку, клієнт зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Пунктом 5.2 вказаних Умов передбачено, що в разі порушення позичальником вимог чинного законодавства та/або умов даного договору та/або в разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань в цілому або в певній банком частині в разі невиконання позичальником своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором.
Пунктом 9.12 вказаних Умов передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Із змісту пункту 8.6 вказаних Умов вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів за якомось з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Пунктом 5.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з встановленим мінімальним обов`язковим платежем наведено в Пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості за кредитом.
Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обов`язкового платежу проводиться в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом – щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту – в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Пунктом 5.5 Правил передбачено, що за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів у році.
Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 05 серпня 2008 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши  ОСОБА_1 кредитні ресурси, однак в порушення зазначених умов договору  ОСОБА_1 зобов`язання за договором № б/н від 05 серпня 2008 року належним чином не виконала.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 серпня 2008 року вбачається, що станом на 13 червня 2023 року  ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 38 188,13 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 33 000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 188,13 грн.

Відмовляючи банку в задоволенні позову в частині стягнення відсотків суд першої інстанції виходив з того, що банком списано відсотки, які входили в суму тіла кредиту, що збільшено за рахунок їх списання за використання кредитного ліміту.
Банк, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 серпня 2008 року, посилався на заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які були підписані  ОСОБА_1 05 серпня 2008 року.

Як вбачається з заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 05 серпня 2008 року сторони погодили, що процентна ставка становить 3% на місяць, тобто 36% річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: 
«право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Встановивши, що в укладеному сторонами кредитному договорі строк дії кредитного договору не зазначено, в свою чергу банком подані докази про строк дії останньої картки до останнього дня жовтня 2022 року. У такому разі цей строк обраховується строком дії кредитної картки.

Звертаючись до суду з даним позовом Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просив стягнути нараховані проценти станом на 13 червня 2023 року. 
Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором від 05 серпня 2008 року закінчився 31 жовтня 2022 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору.

За таких обставин, оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчено 31 жовтня 2022 року, у позивача відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 31 жовтня 2022 року, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 651 та частиною третьої статті 653 ЦК України передбачено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Частиною четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного Банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до частин першої та другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із частиною третьою цієї статті  фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Частиною шостою цієї статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57ц12 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17 та в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі за № 61-1415св18, від 14 березня 2018 року у справі за № 61-6187св18, від 04 квітня 2018 року у справі за № 61-2067св18.
Зі змісту заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 05 серпня 2008 року вбачається, що базова процентна ставка за кредитом становить 3% в місяць на залишок заборгованості, тобто 36% річних.

Протягом дії договору банк змінював відсоткову ставку за кредитом наступним чином. З квітня 2015 року - до 43,2 % річних, з червня 2015 року -46,8% річних, з грудня 2018 року - 42% річних, з серпня 2020 року – 40,8% річних, з квітня 2022 року – 20,4% річних, з вересня 2022 року – 40,8% річних.

Фактично нарахування відсотків на всю суму заборгованості проводилося банком не у відповідності з умовами договору та зазначених в розрахунку банку підвищених процентних ставок.
Таким чином, банком неправильно, в рахунок збільшення, розраховано суму відсотків за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, належним чином банк не проінформував  ОСОБА_1 про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом з 36% до 46,8%, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що стягненню підлягають відсотки за користування кредитом по відсотковій ставці 36% річних (0,1% на день), виходячи з тіла кредиту, стягнутого заочним рішенням в сумі 5 596,53 грн за період з 01 липня 2022 року (перший день прострочки) по 31 жовтня 2022 року (закінчення строку кредитування) (123 дня) в розмірі 688,37 грн (5596,53 грн х 0,1/100х123).
Таким чином правових підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині, посилаючись на погашення відсотків за рахунок тіла кредиту у суду першої інстанції не було. 

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин заочне рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.
В іншій частині заочне рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та апеляційну скаргу задоволено на 16,46%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 441,79 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 662,68 грн, а всього в розмірі 1 104,47 грн підлягає стягненню з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року в оскаржуваній частині – скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 688,37 грн заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором № б/н від 05 серпня 2008 року та судовий збір в сумі 1 104,47 грн.
В іншій частині заочне рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                Ю.М. Мальований 

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 15 січня 2024 року.