ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/444/24 Справа № 199/7055/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:        
       головуючого судді Канурної О.Д.,
       суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
за участю секретаря судового засідання: Керімової - Бандюкової Л.К.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року про забезпечення позову у справі № 199/7055/23 за позовною заявою ОСОБА_1  до Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про розірвання договору оренди землі (суддя першої інстанції Спаї В.В.), -

В С Т А Н О В И В:

       У серпні 2023 року позивач  ОСОБА_1  звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про розірвання договору оренди землі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01 липня 2014 року між ним та відповідачем на підставі рішення ДМР №171/51 від 21 травня 2014 року по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд для проектування та будівництва було укладено Договір оренди землі площею 2,1728 га з кадастровим номером 1210100000:01:075:0042, який розташовується за адресою по АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Сусловим М.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1822, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд для проектування та будівництва, яказнаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .
       Згідно змісту з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 6183582 від 01 липня 2014 року умовами договору передбачено, що на момент реєстрації за позивачем права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:01:075:0042, на ній розташовані: залізобетонний фундамент, одноповерхова будівля, тентова споруда, металевий контейнер морського типу, одноповерхова споруда релігійного призначення, металева вбиральня та металева огорожа, а також інші об`єкти інфраструктури, на земельній ділянці розташовано пам`ятний знак та залізобетонні опори освітлення; доступ до земельної ділянки обмежений, частина земельної ділянки огороджена залізобетонною та металевою огорожею; до земельної ділянки підведена лінія електромереж; в наявності виходи інженерних мереж; на земельній ділянці існують земельні насадження у великій кількості та поріст. Земельна ділянка передається в оренду без об`єктів.
       У відповідності до додатку до розпорядження міського голови № 897-р від 26 листопада 2014 року проспект Воронцова було перейменовано в проспект Мануйлівський.
       У квітні 2023 року позивачеві стало відомо із сайту Дніпровської міської ради про ухвалення відповідачем рішення ДМР № 218/16 від 23 лютого 2022 року «Про розірвання в односторонньому порядку договору оренди землі від 01 липня 2014 року (державна реєстрація від 01 липня 2014 року №6183582) по АДРЕСА_1 , укладеного з гр. ОСОБА_1 ».
       Позивач наполягає на тому, що він не повідомлявся раніше відповідачем про ухвалення ним такого рішення, внаслідок чого вважає дії відповідача та прийняте за їх результатом рішення № 218/16 таким, що не відповідають засадам добросовісності, послідовності та передбачуваності, оскільки таких прав та повноважень у органу місцевого самоврядування жодною нормою права не передбачено, у зв`язку із чим вважає таке рішення незаконним.
       Також позивач вважає, що така поведінка, дії та рішення відповідача суперечать його попередній поведінці з огляду на досягнення між ним та відповідачем згоди з усіх істотних умов договору оренди землі від 01 липня 2014 року на момент його укладання, в тому числі і щодо терміну його дії, цілі/мети цього договору, отримання орендної плати за користування земельною ділянкою, відсутність будь-яких змін у правовідносинах сторін за цим договором. Позивач розумно покладався на виконання відповідачем, як орендодавцем умов договору та користування орендованим майном відповідно до умов договору, тобто, очікував на стабільність та незмінність його майнового стану за таких умов. 
       Разом з цим позивач зазначає, що підставами для розірвання договору оренди землі з позивачем відповідач зазначив перелік документів та листів, які ніколи не надавались позивачеві та в розпорядженні останнього відсутні.
       Крім цього підставою для розірвання договору оренди землі відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив відсутність у позивача правовстановлюючих документів на будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:075:0042, що будь-якими доказами не підтверджено.
       Натомість, позивач зазначає, що ним надавались докази придбання у власність будівель та споруд у 2013 році з технічним паспортом, що міститься в інвентаризаційній справі № 6847-Б реєстровий номер 18221012101 КП «ДМБТІ» ДОР, як і здійснювались позивачем заходи, направлені на забудову земельної ділянки, про що є відповідні письмові докази.
       Позивач вважає, що у відповідача не було жодної правової підстави для розірвання договору оренди землі та ухвалення рішення № 218/16.
Також у серпні 2023 року позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення цього позову, в якій просив заборонити відповідачу - Дніпровській міській раді та будь-яким особам до моменту набрання рішенням законної сили у справі за позовом ОСОБА_1 вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення № 218/16 від 23 лютого 2022 року щодо розірвання Договору оренди землі від 01 липня 2014 року (державна реєстрація від 01 липня 2014 року № 6183582), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 1822, укладеного з землекористувачем ОСОБА_1 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:075:0042, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до вказаного оскаржуваного рішення № 218/16 від 23 лютого 2022 року, договір оренди землі від 01 липня 2014 року є чинним, а державна реєстрація договору оренди землі від 01 липня 2014 року не скасована та відсутня необхідність поновлення відповідного договору оренди землі, який укладено між орендодавцем Дніпропетровською міською радою, правонаступником якої є Дніпровська міська рада та ОСОБА_1 , який 01 липня 2014 р. посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. і зареєстровано в реєстрі за № 1822.
       До дати внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення іншого речового права - права оренди землі, державну реєстрацію якого проведено 01 липня 2014 року, відсутня необхідність внесення відповідних змін. В разі, якщо відповідні зміни щодо реалізації (на підставі) оскаржуваного рішення № 218/16 від 23 лютого 2022 року будуть внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то у позивача виникне необхідність заявлення до суду додаткових позовних вимог, а саме: щодо приведення правовідносин до первісного стану, зокрема, щодо поновлення дії договору оренди землі від 01 липня 2014 року та поновлення запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису права оренди землі, державну реєстрацію якого проведено 01 липня 2014 року. В свою чергу, відповідні обставини значно збільшать судові витрати позивача, а також можуть зробити неможливим або значно ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.        
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
       Забезпечено позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про розірвання договору оренди землі, заборонив Дніпровській міській раді та будь-яким особам до моменту набрання рішенням законної сили у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про розірвання договору оренди землі вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення № 218/16 від 23.02.2022 р. щодо розірвання договору оренди землі від 01.07.2014 р. (державна реєстрація від 01.07.2014 № 6183582), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 1822, укладеного з землекористувачем ОСОБА_1 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:075:0042.
       Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.
       Не погодившись із ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року, 15вересня 2023 року Дніпровська міська рада через подала до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року про забезпечення позову у справі № 199/7055/23 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 199/7055/23, обґрунтовуючи це тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції. 
       Відповідач зазначає, що в заяві позивач наголошує про можливі додаткові позовні вимоги з його боку, пред`явлені до відповідача у разі невжиття таких заходів забезпечення позову, однак судом не враховано, що підставами для забезпечення позову є очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, неможливість або значне ускладнення захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Доведення наявності зазначених підстав, за вимогами процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача. Однак, вирішуючи питання у цій справі про вжиття заходів забезпечення позову, суд не пересвідчився, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову та є наявне достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
       В свою чергу, у межах спірних правовідносин позивачем не надано суду жодних доказів та чітких фактів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди власним правам, свободам та інтересам та не наведено підстав, з яких встановлювалось би, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
       Так, звертаючись до суду з вимогою заборонити ДМР та будь-яким особам до моменту набрання рішенням законної сили у цій справі вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення ДМР, що оскаржується позивачем, останній лише припускає можливість порушення своїх прав та інтересів здійсненням зазначених дій, не обґрунтовуючи це жодними належними та допустимими доказами. Разом з цим, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції фактично задоволені позовні вимоги позивача, оскільки у відповідності до п.3 оскаржуваного рішення ДМР зазначено, що договір оренди вважається припиненим з моменту внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі цього рішення ДМР.
       Тож, апелянт зазначає, що вимоги позивача, викладені у заяві про забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог та при цьому спір не вирішується по суті.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року цивільну справу було витребувано із суду першої інстанції. 
       10 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду. 
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року апеляційна скарга залишалась без руху у зв`язку з несплатою судового збору у розмірі 2684,00 грн. 
       На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року, Дніпровська міська рада 23 жовтня 2024 року подала оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн. Судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про розірвання договору оренди землі повернуто до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для належного оформлення матеріалів справи та надіслання виділених матеріалів з оскарження ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову у справі.
       13 грудня 2023 року матеріали оскарження ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року про забезпечення позову у справі №199/7055/23 повернулись до Дніпровського апеляційного суду, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року повторно повернуто матеріали оскарження ухвали суду першої інстанції до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська для належного оформлення цих матеріалів з оригіналами всіх письмових документів апеляційного провадження.
       09 січня 2024 року виділені матеріали з оскарження ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року про забезпечення позову у справі № 199/7055/23 повернулись до Дніпровського апеляційного суду.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15січня 2024 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу. 
       Копію ухвали направлено сторонам у справі засобами поштового зв`язку 16 січня 2024 року (том № 2, а.с.218).
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30січня 2024 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради призначено до розгляду в загальному порядку на 14 лютого 2024 року о 14 год. 50 хв.
       Копію ухвали про призначення справи до розгляду сторонам направлено поштою 31 січня 2024 рок та до електронних кабінетів учасників справи 31 січня 2024 року, які є доставленими того ж дня (том № 2, а.с.220).        
       В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 14 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 220 зв.).
       Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника відповідача - Дніпровської міської ради Пренко А.В., пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чимбар А.Д., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Дніпровської міської ради задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Судом першої інстанції встановлено, що згідно з поданою заявою про забезпечення позову позивач просить суд забезпечити позов, заборонив відповідачу Дніпровській міській раді та будь-яким особам до моменту набрання рішенням законної сили у справі за позовом ОСОБА_1 вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення № 218/16 від 23.02.2022 р. про розірвання договору оренди землі від 01.07.2014 р. (державна реєстрація від 01.07.2014 № 6183582), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М. Є., зареєстрованим в реєстрі за № 1822, укладеного з землекористувачем ОСОБА_1 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:075:0042.
       Згідно із заявою позивача про забезпечення позову, відповідно до вказаного оскаржуваного рішення № 218/16 від 23.02.2022 р., договір оренди землі від 01.07.2014 р. є чинним та відсутня необхідність поновлення відповідного договору оренди землі, який укладено між орендодавцем Дніпропетровською міською радою, правонаступником якої є Дніпровська міська рада та ОСОБА_1 , який 01 липня 2014 р. посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. і зареєстровано в реєстрі за № 1822.
       До дати внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення іншого речового права - права оренди землі, державну реєстрацію якого проведено 01 липня 2014 р., відсутня необхідність внесення відповідних змін. В разі, якщо відповідні зміни щодо реалізації (на підставі) оскаржуваного рішення № 218/16 від 23.02.2022 р. будуть внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то у позивача виникне необхідність заявлення до суду додаткових позовних вимог, а саме: щодо приведення правовідносин до первісного стану, зокрема, щодо поновлення дії договору оренди землі від 01.07.2014 р. та поновлення запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису права оренди землі, державну реєстрацію якого проведено 01 липня 2014 р. В свою чергу, відповідні обставини значно збільшать судові витрати позивачем, а також можуть зробити неможливим або значно ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги Дніпровської міської ради про те, що у межах спірних правовідносин позивачем не надано суду жодних доказів та чітких фактів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди власним правам, свободам та інтересам та не наведено підстав, з яких вбачається, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Пунктом 4 постанови постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Доводи апеляційної скарги Дніпровської міської ради про те, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову за змістом є ттожними задоволенню заявлених позовних вимог та при цьому спір не вирішується по суті, є безпідставними, виходячи з наступного.        
       Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
       Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
       У заяві про забезпечення позову в цій справі позивач серед іншого обґрунтовано посилається на те, що застосування заходів щодо охорони його матеріально-правових інтересів від можливих дій з боку відповідача та/або третіх осіб є необхідним з метою, щоб забезпечити йому ефективний судовий захист.
       Дніпровський апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що є доведеною співмірність запропонованого заходу забезпечення позову позовним вимогам, які заявлятимуться позивачем.
Відповідно до заявлених позовних вимог, предметом спору є рішення відповідача № 218/16 від 23.02.2022 року про розірвання в односторонньому порядку договору оренди землі, а не внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому твердження відповідача, що ухвалою про забезпечення позову суд фактично вирішив спір по справі № 199/7055/23, є безпідставними.
Крім того, в разі внесення відповідачем або будь-якими особами під час розгляду справи змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі оспорюваного в рамках справи № 199/7055/23 рішення № 218/16 від 23.02.2022 року буде створювати небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також неможливість або значне ускладнення захисту прав, свобод та інтересам позивача без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року і задоволення апеляційної скарги Дніпровської міської ради немає. 
       Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
       Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська

                                                О.В. Халаджи

Повний текст судового рішення складений 19 лютого 2024 року

Суддя: О.Д.Канурна