ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6815/23  Номер провадження 22-ц/814/1157/24	Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Прядкіна О.В., Чумак О.В.,
секретар Стеценко В.С.,
з участю представника позивача – адвоката Дашко М.В., представника відповідача – Черкащенко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Дашко Максимом Володимировичем,
на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 листопада 2023 року, постановлену суддею Семеновою Л.М.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення, 

в с т а н о в и в:
       20.09.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 08.09.2023 №1831 «Про демонтаж та евакуацію рухомого майна» в частині зобов`язання провести демонтаж та евакуацію рухомого майна між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - бетонний тротуар та вигрібна яма (власник ОСОБА_1 ).
       09.11.2023 виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся в суд із клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09.11.2023 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.
       Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Дашко М.В., оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Зазначає, що за змістом позиції Великої Палати Верховного Суду сформованої у справах №805/4506/16-а від 05.06.2018, №815/6945/16 від 27.06.2018, ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, який головним чином, має бути обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
       Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правових спір. Інакше такі, вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
       Тоді як позивач, заявляючи вимогу про визнання незаконним та скасування рішення відповідача не ставить позовної вимоги про вирішення публічно-правового спору. Тому відповідно до ч.5 ст.21 КАС України заявлені у позові вимоги мають вирішуватися за правилами цивільного судочинства. 
10.01.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, як законну та обґрунтовану. 
У суді апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на неї. 
       Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторінта вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
       Судом першої інстанції установлено, що 20.09.2023 ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 08.09.2023 №1831 «Про демонтаж та евакуацію рухомого майна» в частині зобов`язання провести демонтаж та евакуацію рухомого майна між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - бетонний тротуар та вигрібна яма (власник ОСОБА_1 ).
В обґрунтування вимог позову зазначає, що є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , успадкованої ним від бабусі ОСОБА_3 . Жодного відношення до бетонного тротуару та вигрібної ями він не має, а вигрібна яма, про яку йдеться мова у спірному рішенні, відноситься до квартири АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_4 .
Із підстав викладеного, за відсутності доказів того, що рухоме майно - бетонний тротуар та вигрібна яма, які розміщені у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , належать позивачу, тим більше з порушенням Правил благоустрою території населених пунктів Кременчуцької міської територіальної громади, вважає, що рішення відповідача в цій частині є незаконним та підлягає скасуванню./а.с.2-10/
       09.11.2023 виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся в суд із клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що відповідач є суб`єктом владних повноважень й виконував владні управлінські функції, покладені на нього відповідно до вимог законодавства. Таким чином вважає, що вказаний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства./а.с.98-99/
Закриваючи провадження у справі, районний суд виходив із того, що спірні правовідносини виникли між позивачем та виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, який є суб`єктом владних повноважень й виконував владні функції, покладені на нього відповідно до вимог законодавства. Таким чином, вказаний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Буді-які речові приватноправові відносини між сторонами не виникли. За таких обставин наявні підстави для закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
       Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
       Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).
       Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
       Разом із тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
       Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
       У цій справі предметом оскарження є рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 06.09.2023 №1831 «Про демонтаж та евакуацію рухомого майна» в частині зобов`язання провести демонтаж та евакуацію рухомого майна між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - бетонний тротуар та вигрібна яма, власник ОСОБА_1 . Останній пов`язує підстави скасування рішення із тим, що він не є власником такого майна, вважає, що вигрібна яма відноситься до квартири АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_4 . Отже такий спір є приватноправовим, так як його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Відтак, незалежно від того, що відповідачем у цій справі є виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, який наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, такий спір є публічно правовим та підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, що виключає підстави застосування п.1 ч.1 ст.255ЦПК України.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ст.376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Дашко Максимом Володимировичем, - задовольнити.
Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 листопада 2023 року – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26.02.2024.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                О.В. Прядкіна

                                                                               О.В. Чумак