ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/1146/24
Провадження № 33/4820/159/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.
       за участю секретаря судового засідання       Півовара В.О. 
       особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
       захисника Возняк А.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в залі суду апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Возняк А.Г. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, та
ВСТАНОВИЛА:
       Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини
       Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. 
       Відповідно до постанови судді, 31 грудня 2023 року, о 13 год. 40 хв.,  ОСОБА_1 , в порушення п. 2.1а Правил дорожнього руху України, в м. Хмельницький, по Старокостянтинівському шосе, 15 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії «В». Правопорушення вчинено повторно протягом року. 
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Возняк А.Г. в апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції змінити, ОСОБА_1 вважати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та на підставі статті 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Апелянт вказує, що ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не був наділений спеціальним правом керування транспортним засобом, а тому останнього неможливо позбавити такого права.
Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні. 
Наголошує, що ОСОБА_1 навчається на відділенні автомобільного транспорту ВСП «Хмельницький політехнічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка», де відповідно до характеристики позитивно характеризується (додаток - копія характеристики), є собою молодого віку, йому лише 17 років і його утримують батьки, його мати ОСОБА_2 є пенсіонером і з доходів має лише пенсію, батько ОСОБА_3 , який є інвалідом 3 групи довічно (загальне захворювання по зору) і отримує пенсію по інвалідності (додатки - копія пенсійного посвідчення, копія довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією). ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що навчається на даний час не має можливості працювати. Стипендії також не отримує (додаток - копія довідки).
Звертає увагу, що ОСОБА_1 з 25.09.2023 по 13.10.2023 проходив навчання в автошколі ПП «ХМСТК ДТСААФ» з метою в подальшому отримати водійське посвідчення та після закінчення навчального процесу реалізувати себе у цій професії.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Возняк А.Г. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року змінити, а справу стосовно ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП закрити, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
       Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Возняк А.Г., які просили задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду
Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
У поданій апеляційній скарзі захисник не оскаржує доведеність факту вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, просить справу стосовно ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП закрити, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддею суду першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 , відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП. 
Суддя, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення ААД №705095 від 31.12.2023, постанову від 10.11.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, довідку інспектора відділу адміністративної практики УПП в Хмельницькій області ДПП лейтенанта поліції Тодосійчука О., згідно якої посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 не видавалось та відеозапис, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оцінивши ці докази у сукупності і взаємозв`язку, з`ясувавши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, що не оскаржується в апеляційній скарзі.
Відповідно до частини 5 статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті (за частиною 2 статті 126 КУпАП настає відповідальність за  керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом)тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
За змістом статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Примітка до статті 22 КУпАП містить заборону застосування положень цієї статті до правопорушень, в тому числі і передбачених частинами другою - п`ятою статті 126 цього Кодексу.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення за частиною 5 статті 126 КУпАП, є неспроможними, не ґрунтуються на вимогах закону, тому не підлягають задоволенню.
Вважаю, що застосований судом першої інстанції стосовно  ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення за частиною 5 статі 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу, тобто у мінімальних межах санкції цієї статті, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню як ним, так і іншими особами аналогічних правопорушень.
Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не може бути застосоване щодо ОСОБА_1 , який не має цього права, оскільки вказане стягнення прямо передбачене санкцією частини 5 статті 126 КУпАП, а тому застосовується в тому числі і до осіб, які не мають права керування транспортним засобом.
Крім того, зі змісту частини 3 статті 30 КУпАП вбачається можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами щодо осіб, які позбавлені права керування транспортним засобом.
Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, вважаю також можливим у цій ситуації використати практику Касаційного Кримінального суду.
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, викладеного у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 проходив навчання з 25 вересня 2023 по 13.10.2023 року у автошколі ПП «ХМСТК ДТСААФ» , не мають значення для вирішення даної справи, оскільки, відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, з наступними змінами, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, а не з моменту початку навчання на курсах.
При цьому, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції не під час навчання водінню у встановленому порядку. Тобто ОСОБА_1 керував транспортним засобом без присутності спеціаліста з підготовки водіїв та не під час підготовки для отримання посвідчення на право керування транспортним засобом. 
Вчинені ОСОБА_1 дії характеризуються умисною формою вини, є неповагою правопорушника до безпеки руху та потенційною загрозою для інших транспортних засобів та пішоходів. Керування транспортним засобом особою, яка не має такого права, за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень статей 30, 126 ч.5 КУпАП, адже умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення. Правопорушник незважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. 
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у мінімальних межах, установлених частиною 5 статті 126 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.
Апеляційний суд зазначає, що адміністративні стягнення у виді штрафу та позбавлення спеціального права, які передбачені санкцією частини 5 статті 126 КУпАП, будуть достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої статті 23 КУпАП.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Возняк А.Г. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року, оскільки відсутні підстави для зміни постанови суду, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Возняк А.Г. залишити без задоволення.

       Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу, залишити без змін. 

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя