УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня  2024 року
м. Київ
справа № 592/3886/22
провадження № 51-301 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну засудженої ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 квітня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року, 
встановив:
Як вбачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 квітня            2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2         ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України за сукупність вироків,    ОСОБА_4 остаточно призначено до відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі, а вирок Зарічного районного суду м. Суми від 26 червня           2020 року у виді штрафу розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 012 грн., ухвалено виконувати самостійно.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року вирок суду  залишено без зміни.
Засуджена звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до  п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджена оскаржує вирок  Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 квітня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року та просить їх змінити.
При цьому, згідно інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Сумського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 квітня 2023 року залишено без зміни.
Враховуючи наведене, засуджена допускає протиріччя при обгрунтуванні своєї скарги. 
Крім того, згідно до ч. 5 ст. 427 КПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Всупереч наведеному засуджена не долучає копії оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, у зв`язку із чим Суд позбавлений можливості визначитись, чи касаційна скарга подана із дотриманням вимог ст. ст. 424 - 427 КПК України, а тому не можна вирішити питання, чи є підстави для відкриття касаційного провадження.
Водночас, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженою викладено без урахування вимог                 ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас, засуджена, посилаючись на суворість призначеного їй покарання, не наводить достатніх доводів щодо необхідності призначення їй покарання із застосування положень ст. ст. 69, 75 КК Україниз огляду на тяжкість вчинених нею кримінальних правопорушень, обставин їх скоєння та даних про її особу, з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65 КК України.
При цьому засуджена не вказує, в чому незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на її думку, було допущено цим судом, які доводи  апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається, чи бажає засуджена брати участь у касаційному розгляді. 
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                 ОСОБА_3