СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року                                       м. Харків                                   Справа №922/1681/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя  Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
за участю представників:
від позивача – не з`явився,
від відповідача – Коваль Ф.Ф., Клещевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги  фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни (вх.№1481Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23
за позовом Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 26, код ЄДРПОУ 02146274)                         
до фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
про стягнення 34 198,88 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором на відшкодування витрат на утримання майна та надання комунальних послуг від 04.01.2022 №7416/К/Е/У в розмірі 34 198,88 грн, яка складається з 23 713,85 грн основного боргу, 6 339,98 грн збитків від інфляції, 4 145,05 грн пені, а також покласти на відповідача судовий збір за подання позовної заяви.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на відшкодування витрат на утримання майна та надання комунальних послуг від 04.01.2022 №7416/К/Е/У в частині своєчасної оплати за спожиту теплову енергію.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23 (суддя Лавренюк Т.А.) позов задоволено частково; стягнуто з ФОП Чернявської О.В. на користь Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради 23713,85 грн основного боргу, 2014,05 грн пені, 2683,69 грн збитків від інфляції, 2684,00 грн судового збору; в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 2131,00 грн та збитків від інфляції в розмірі 3656,29 грн відмовлено.
ФОП Чернявська О.В. звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23 повністю; залучити нові докази у справі, які надійшли апелянту 28.06.2023 та 03.07.2023 після винесення рішення судом першої інстанції; витребувати у позивача Технічний паспорт або інші повні, належні і допустимі докази, які підтверджують загальну площу 2468,0 кв.м будівлі Закладу за адресою: м. Харків, вул. Дружби народів, 27; розглядати справу в спрощеному провадженні за участю сторін у судових засіданнях з повідомленням (викликом) сторін; судові витрати: судовий збір – 4026 грн і витрати у розмірі - 9960 грн за юридичні послуги Харківської торгово-промислової палати покласти на позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку спрощеного судового провадження, ухилився від належного судочинства, чим порушив конституційні принципи рівності і змагальності сторін. Апелянт вказує, що суд взяв до уваги докази позивача, які не отримані відповідачем, що свідчить про порушення принципу змагальності. На думку скаржника, позивачем порушено п. 3.2.2 Договору, оскільки останній ухиляється від надання технічного паспорту, або іншого належного та допустимого доказу, що підтверджує загальну площу будівлі. Апелянт вважає, що з огляду на відсутність підтвердження загальної площі будівлі сума заборгованості розрахована неправильно. Крім того, відповідач вказує, що позивачем порушено договірний обов`язок зі своєчасного надання рахунку за теплоспоживання. Також апелянт зазначає про неможливість виконання відповідачем договірних зобов`язань через обставини непереборної сили, які підтверджені Сертифікатом ТПП. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 поновлено ФОП Чернявській Олені Валеріївні строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Чернявської Олени Валеріївни на рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 29.08.2023; зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1681/23.
02.08.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/1681/23 (вх.№9057).
Від Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9512 від 14.08.2023), в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування відзиву позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції про розгляд справи без виклику сторін в умовах воєнного стану було законним і правильним. Управління вказує, що як чинним законодавством, так і умовами Договору не передбачено обов`язку виготовляти технічний паспорт, а загальна площа будівлі зазначена в підписаному сторонами Договорі. На думку позивача, незгода апелянта з розрахунками та/або затримка у одержанні рахунку не позбавляє останнього обов`язку сплачувати за договором. Також Управління стверджує, що наданий відповідачем Сертифікат ТПП не стосується договірних відносин у даній справі. 
Також позивач звернувся із заявою про розгляд апеляційної скарги без його участі (вх.№9513 від 14.08.2023).
Від ФОП Чернявської О.В. надійшла відповідь на відзив (вх.№10179 від 28.08.2023), в якій просить залучити нові докази у справі, які надійшли апелянту 28.06.2023, 03.07.2023 та 17.08.2023 після винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а також чинне рішення від 14.07.2023 Господарського суду Харківської області у справі №922/2003/23; у зв`язку з бездіяльністю позивача задовольнити клопотання про витребування у позивача – Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради технічний паспорт або інші повні, належні та допустимі докази, які підтверджують загальну площу 2468,0 кв.м. будівлі Закладу за адресою: м. Харків, вул. Дружби народів, 27; скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23 – повністю; судові витрати покласти на позивача. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 розгляд справи відкладено на 21 вересня 2023 року о 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №104. Викликано в судове засідання представників сторін для надання пояснень по суті справи. Попереджено учасників справи, що неявка їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.
Від Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради надійшли пояснення (вх.№10534 від 04.09.2023), в яких просить відмовити у залучені до справи документу «Відповідь на відзив на апеляційну скаргу у справі №922/1681/23»; відмовити у залучені нових доказів; відмовити апелянту в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23 в повному обсязі; залишити в силі рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23 в повному обсязі; судові витрати покласти на апелянта (відповідача).
15.09.2023 (вх.№11145) від представників фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни - Клещевича Є.В. та Коваля Ф.Ф. у справі №922/1681/23 надійшла заява від 13.09.2023 про відвід колегії суддів у складі суддів: Крестьянінова О.О., Пуль О.А. та Фоміної В.О. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України.
Від позивача надійшли заперечення щодо заявленого відводу складу суду (вх.№11198 від 18.09.2023), в яких він висловлює позицію щодо його безпідставності та спрямованості на затягування розгляду справи, розцінює дії відповідача як зловживання процесуальними правами.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя       Фоміна В.О. у справі №922/1681/23 залишено без розгляду.
Від ФОП Чернявської О.В. надійшли пояснення (вх.№11290 від 19.09.2023), в яких просить залучити нові докази у справі, які надійшли апелянту від позивача 28.06.2023 та 03.07.2023 після винесення рішення судом першої інстанції; витребувати у позивача – Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради технічний паспорт або інші повні, належні, допустимі та достовірні докази інвентаризації, які підтверджують загальну площу 2468,0 кв.м. будівлі Закладу за адресою: м. Харків, вул. Дружби народів, 27; скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23 – повністю; судові витрати покласти на позивача. 
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (вх.№11350 від 20.09.2023).
У судовому засіданні представник відповідача Коваль Ф.Ф. знову заявив відвід колегії суддів посилаючись на їх упередженість, що виявилася у не допуску його до участі у судовому засіданні 29.08.2023.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 заяву представника відповідача Коваля Ф.Ф. про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О. у справі №922/1681/23 залишено без розгляду. Задоволено заяву суддів Крестьянінова О.О., Пуль О.А. та Фоміної В.О. про самовідвід у даній справі №922/1681/23. Справу №922/1681/23 передано для повторного автоматизованого розподілу.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Сгара Е.В., суддя Склярук О.І. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 у зв`язку із відпусткою судді Сгари Е.В. для розгляду справи №922/1681/23 визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 прийнято справу №922/1681/23 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни (вх.№1481Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С. Призначено судове засідання на "23" жовтня 2023 р. об 11:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/
Від фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни надійшло доповнення до клопотання про витребування доказів (вх.№12634 від 18.10.2023), в якому просить витребувати у позивача - Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради (вул. Чернишевська, 26, м. Харків, 61002) технічний паспорт або інший повний, належний та допустимий доказ інвентаризації нерухомості, який підтверджує загальну площу 2468,0 кв.м. будівлі Закладу за адресою: м. Харків, вул. Дружби народів, 273.
Від Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради надійшли пояснення (вх.№12710 від 19.10.2023), в яких просить відмовити апелянту в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23 в повному обсязі; залишити в силі рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/1681/23 в повному обсязі; судові витрати покласти на апелянта (відповідача); розглянути апеляційну скаргу у справі №922/1681/23 без участі позивача або представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.
Від фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни надійшли додаткові докази до клопотання про витребування доказу (вх.№12819 від 23.10.2023), в яких просить       приєднати до матеріалів справи №922/1681/23 нові зазначені докази: Тематичні Запити від 07.10.2023 про надання інформації до Державного архіву Харківської області та до Архівного відділу Харківської міської ради. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 оголошено перерву у розгляді справи №922/1681/23 до "23" листопада 2023 р. о 10:45 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект                   Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Звернуто увагу учасників судового провадження, що з введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 №3200-IX передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України.
Від Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради надійшло клопотання (вх.№12961 від 24.10.2023), в якому просить відмовити апелянту у всіх його клопотанням щодо долучення до справи нових доказів та пришвидшити розгляд справи.
Від представника фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни надійшли додатки до клопотання про витребування доказів (вх.№14472 від 23.11.2023), в яких просить суд приєднати до матеріалів справи зазначені докази; перенести судове засідання на іншу дату з метою отримання відповіді на Тематичний запит про надання інформації від 15.11.2023 від інших архівів за зверненням до Голови Харківської міської ради Терехову І.О. та Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 оголошено перерву у розгляді справи №922/1681/23 до "09" січня 2024 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект                   Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд.Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Звернуто увагу учасників судового провадження, що з введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 №3200-IX передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 призначено судове засідання у справі №922/1681/23 до розгляду на "29" січня 2024 р. о 10:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Звернуто увагу учасників судового провадження, що з введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 №3200-IX передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України.
Від фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни надійшли додаткові пояснення та клопотання (вх.№1298 від 25.01.2024, вх.№1414 від 29.01.2024), в яких просить у зв`язку з отриманими доказами на розсуд суду витребувати у позивача – Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради Технічний паспорт або інші повні, належні і допустимі докази, які підтверджують загальну площу будівлі закладу за адресою: м. Харків, вул. Дружби народів, 27 та долучили до матеріалів справи додані до пояснень докази. 
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 29.01.2024 позивач не з`явився, просив розглядати справу без його участі за наявними в матеріалах справи документами.
Присутній у судовому засіданні представник відповідача надав пояснення та підтримав свою позицію по справі. 
Ураховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, судом здійснено дії щодо їх належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи без його участі, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, забезпечення судом реалізації учасниками судового процесу права приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, сприяння у наданні їм достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та поданні процесуальних документів, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні.

Розглянувши подані під час апеляційного провадження клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи, колегія суддів зазначає наступне.  
Відповідно до частин 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із частиною 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Приписи частини 3 статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази щодо неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України.
У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 43 ГПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно користуватися процесуальними правами, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.
В обґрунтування не подання доказів до суду першої інстанції відповідач зазначає, що ним під час розгляду справи неодноразово направлялися запити до позивача з метою підтвердження загальної площі будівлі, проте такої інформації останнім надано не було. З огляду на що, відповідачем було подано запити до уповноважених органів з метою з`ясування зазначених обставин.
Як вбачається з матеріалів справи, у апеляційній скарзі відповідач, зокрема, просить долучити до матеріалів справи запити від 09.06.2023, від 17.07.2023 та відповіді позивача від від 16.06.2023, від 23.06.2023, які отримано відповідачем 28.06.2023, тобто після прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а також відповідь позивача від 03.07.2023.
Водночас, з доданих до апеляційної скарги Запиту про надання публічної інформації б/н від 17.07.2023, Відповіді Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради №Ч-1-415/150-23 від 03.07.2023 вбачається, що такі документи датовані після прийняття рішення судом першої інстанції у даній справі. 
Суд зазначає, що така обставина, як      відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.09.2019 у справі №922/393/18, від 16.12.2020 у справі №908/1908/19.
З огляду на викладене, суд відмовляє у прийнятті зазначених доказів оскільки на дату винесення оспорюваного рішення ці докази не існували.
Крім того, апелянт у поданих до суду апеляційної інстанції документах просить також долучити до матеріалів справи копію рішення Господарського суду Харківської області від 14.07.2023, Тематичні запити від 07.10.2023 про надання інформації до Державного архіву Харківської області та до Архівного відділу Харківської міської ради, Лист-відповідь Державного архіву Харківської області від 22.11.2023 №01-43/3035, Лист-відповідь Архівного відділу Харківської міської ради №ТЗ-644 від 18.10.2023, Тематичні запити про надання інформації з інших архівів міста Харкова і області за зверненням до Голови Харківської міської ради від 15.11.2023, Офіційну відповідь від Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 15.12.2023 №3238/0/50-23, Офіційну відповідь від Департаменту інспекційної роботи Харківської міської ради від 14.12.2023 №6698/0/226.
Дослідивши вказані докази, судом з`ясовано, що вони також датовані після ухвалення рішення у даній справі. Як вже зазначено вище, відсутність доказів станом на час прийняття оскаржуваного рішення від 27.06.2023 виключає можливість їх прийняття судом апеляційної інстанції у порядку ст. 269 ГПК України, незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. 
За таких обставин, подані апелянтом документи, які датовані після ухвалення рішення у даній справі, як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

Розглянувши клопотання скаржника про витребування доказів у позивача, а саме Технічного паспорту або інших повних, належних і допустимих доказів, які підтверджують загальну площу 2468,0 кв. м будівлі Закладу за адресою: м. Харків, вул. Дружби народів, 27, колегія суддів зазначає наступне.
Господарським процесуальним законодавством передбачено чіткий порядок надання доказів до суду.
Так, відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Статтею 81 ГПК України передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій      статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 296 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено, який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як встановлено судом, до суду першої інстанції відповідач не звертався з клопотанням про витребування будь-яких доказів.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про витребування доказів скаржником не обґрунтовано підстав незвернення з даним клопотанням до суду першої інстанції в межах встановлених законом строків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був обізнаний про розгляд справи у суді першої інстанції та користувався своїми процесуальними правами. 
Судова колегія зауважує, що здобуття нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи суперечить основоположним принципам змагальності та рівності сторін господарського судочинства. Обставин об`єктивної неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції та, відповідно, наявності виняткового випадку для прийняття судом апеляційної інстанції нових доказів, заявником не доведено. Посилання апелянта на те, що позивач ухилявся від надання відповіді на направлені ним запити не спростовує дію ст. 74 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Крім того, позивач у своїх поясненнях зазначає, що запитувані скаржником докази не існують, а тому не можуть бути надані до суду. 
Ураховуючи викладене, клопотання апелянта про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, поясненнях доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутніх представників відповідача та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради (позивач) має у своєму оперативному управлінні будівлю за адресою: м. Харків вул. Дружби народів, 273, що підтверджується витягом з договору про оперативне управління та актом приймання-передачі.
Частину будівлі займає підпорядкована позивачу філія Комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2 Харківської міської ради".
На підставі договору оренди №7416 від 29.01.2020, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Чернявською Оленою Валеріївною (відповідач) та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 316,7 кв.м, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташовані за адресою: м. Харків вул. Дружби народів, 273 та знаходиться на балансі Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради.
У п.4.10 Договору оренди відповідач взяв на себе зобов`язання укласти в термін не більше шести місяців із дати підписання акта приймання-передачі з Балансоутримувачем договір на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг або у разі потреби здійснити укладання окремих договорів на отримання комунальних послуг (газо-, водо-, теплопостачання, послуги водовідведення та електрифікації), договорів на оплату експлуатаційних витрат та договору на пропорційну частину відшкодувань на утримання прилеглої до будівлі території в термін, визначений відповідними розпорядчими документами обслуговуючих підприємств.
На виконання умов п.4.10 Договору оренди, між позивачем та відповідачем 04.01.2022 укладено Договір №7416/К/Е/У про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги (далі - Договір).
Відповідно до п.1.1 Договору позивач взяв на себе зобов`язання забезпечувати обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі Закладу, яка розташована за адресою: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, 273 (надалі - будівля), загальною площею 2468,0 м2, а також утримання прибудинкової території, а відповідач сплачувати відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги та брати участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі приміщення в цій будівлі - 316,7 кв.м, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих позивачем за цим договором.
Співвідношення загальної площі орендованих приміщень до площі будівлі Закладу, відповідно до п.1.1 Договору, складає 12,83%.
У п.1.2 Договору сторони погодили, що орендовані приміщення використовуються для розміщення суб`єкта, що надає освітні послуги та має відповідну ліцензію, площею 246,8 кв.м, місць загального користування площею 58,2 кв.м, складу площею 11,7 кв.м.
Розрахунок відшкодування відповідачем витрат позивача по сплаті за комунальні послуги, який наданий в додатку 1, є невід`ємною частиною Договору (п.1.3 Договору).
За умовами п.2.2.3 Договору відповідач зобов`язався відшкодовувати витрати по сплаті за комунальні послуги та послуги на утримання нерухомого майна на розрахунковий рахунок позивача впродовж 5-х банківських днів з дня одержання рахунка(ів) від Балансоутримувача, але не пізніше 10-ти (20-ти) календарних днів поточного місяця. Термін сплати вказується в рахунку(ах).
При цьому, сторони погодили, що вартість послуг, яка підлягає компенсації (у разі відсутності договорів з надавачами відповідних послуг) розраховується безпосередньо позивачем. Факт споживання комунальних послуг та послуг на утримання нерухомого майна підтверджується актами узгодження вартості комунальних послуг та послуг з утримання нерухомого майна, спожитих відповідачем, які підлягають відшкодуванню згідно з договором про відшкодування позивачем витрат позивача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги (надалі - акт узгодження). Акти узгодження оформляються щомісяця та підписуються уповноваженими на те представниками сторін (п.2.2.3 Договору).
Відповідно до п.5.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до моменту:
- розірвання договору оренди;
- укладення Орендарем окремих договорів з відповідними організаціями на надання комунальних послуг (електропостачання, теплопостачання, водопостачання, водовідведення, послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення, перевезення, захоронення твердих побутових відходів) тощо) та інших послуг, пов`язаних з обслуговуванням нерухомого майна.
У Додатку №1 до Договору №7416/К/Е/У про відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги, в якому сторони погодили порядок розрахунків відшкодування відповідачем витрат позивача по сплаті за комунальні послуги.
Так, відповідно до п.1 Додатку №1 до укладеного між сторонами Договору теплопостачальна організація щомісяця здійснює розрахунок споживання теплової енергії відповідача. Теплове навантаження відповідача по опаленню, яке розраховується пропорційно загальній площі зайнятих відповідачем приміщень до загальної площі будівлі Закладу, в якому дані приміщення розташовані, на займану площу складає:
- опалення - 0,042369 Гкал/год;
- гаряче водопостачання - 0,0206 Гкал/год.
Як зазначає позивач, відповідач, в порушення умов договору, оплату за спожиту у лютому 2022 року теплову енергію не здійснив.
Позивач зазначає, що 23.06.2022 на електронну адресу відповідача направив рахунок на оплату оренди, комунальних послуг, землі за лютий 2022 року, відповідно до якого вартість послуг з теплопостачання за лютий 2022 року становить 28      410,86 грн.
Позивач, 29.06.2022 звернувся на адресу відповідача з вимогою щодо погашення заборгованості.
У відповіді на дану вимогу, відповідач 29.06.2022, посилаючись на неможливість використання орендованих нежитлових приміщень загальною площею 246,8 кв.м та частини місць спільного користування загальною площею 301,4 кв.м з 24.02.2022, у зв`язку із вторгненням рф в Україну та введенням воєнного стану, просив позивача вирішити питання щодо не нарахування комунальних та експлуатаційних послуг з 24.02.2022.
На підставі зазначеного, позивачем було здійснено перерахунок вартості послуг з теплопостачання за лютий 2022 року до 23.02.2022, у зв`язку з чим вартість теплової енергії за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 становить за даними позивача 23 713,85 грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою №01-13/565 від 26.04.2023 та саме цю суму основного боргу позивач заявляє до стягнення з відповідача.
Позивач вказує, що, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 23 713,85 грн за спожиту теплову енергію у період 01.02.2022 по 23.02.2022, яка до теперішнього часу є не сплаченою, що стало підставою для звернення до суду. 
Також позивачем на суму основного боргу, здійснено нарахування збитків від інфляції в розмірі 6 339,98 грн (за період із 01.03.2022 по 26.04.2023) та пені в розмірі 4145,05 грн (за період із 01.03.2022 по 31.08.2022).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що строк виконання відповідачем зобов`язання з відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг за лютий 2022 року є таким, що настав. Зважаючи на відсутність доказів сплати, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд першої інстанції вказав про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між настанням непереборної сили та неможливістю виконання відповідачем зобов`язання за договором зі сплати заборгованості за період з 01.02.2022 по 23.02.2022. Також суд з огляду на умови договору та фактичні обставини справи відхилив доводи відповідача щодо не попередження позивачем про збільшення розміру оплат та відсутність підтвердження розміру загальної площі. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем неправильно визначено початок періоду прострочення заборгованості, з огляду на що вимоги про стягнення пені та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково. 
Колегія суддів, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного Кодексу України (далі – ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Нормами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено Договір №7416/К/Е/У про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та по сплаті за комунальні послуги від 04.01.2022 (далі – Договір).
За умовами п.2.2.3. Договору орендар зобов`язується відшкодувати витрати по сплаті за комунальні послуги та послуги на утримання нерухомого майна на розрахунковий рахунок позивача впродовж 5-х банківських днів з дня одержання рахунка(ів) від Балансоутримувача, але не пізніше 10-ти (20-ти) календарних днів поточного місяця. Термін сплати вказується в рахунку(ах).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 23.06.2022 направив відповідачу рахунок на оплату за спожиту теплову енергію за лютий 2022 року. У вказаному рахунку термін оплати визначено до 30.06.2022. 
Таким чином строк виконання відповідачем зобов`язання з відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг за лютий 2022 року є таким, що настав.
Відповідачем не заперечується факт надання послуги за лютий 2022 року. Також судом першої інстанції встановлено, що сторони визнають факт направлення відповідачу рахунку на оплату за спожиту теплову енергію за лютий 2022 року 23.06.2022. 
Водночас, у наданих до суду апеляційної інстанції поясненнях скаржник зазначає, що рахунок на сплату комунальних послуг та інші первинні бухгалтерські документи, що стосуються наданих послуг з теплопостачання за спірний період, отримані ним тільки разом із позовною заявою. Стосовно вказаного доводу колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції обставина отримання рахунку 23.06.2022 не заперечувалась. Так, у відзиві на позовну заяву  відповідач зазначає, що позивач рахунок на оплату теплопостачання направив не у березні, а лише 23.06.2022 з визначеним терміном проведення оплат до 30.06.2022 та на підтвердження вказаного надав скріншот з електронної пошти. Більше того, таке твердження не є доводом і апеляційної скарги, а зазначено скаржником у вперше у відповіді на відзив на апеляційну скаргу. 
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі – «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Встановлені у даній справі обставини, зокрема те, що відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції не заперечував факт отримання рахунку 23.06.2022, на підставі чого суд дійшов висновку про доведеність вказаної обставини, а у подальшому на стадії апеляційного перегляду заперечує такий факт, суперечать доктрині заборони суперечливої поведінки.
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо не отримання останнім рахунку на сплату комунальних послуг.
Доказів сплати заборгованості наданих орендарю послуг телопостачання за лютий 2022 року матеріали справи не містять, з огляду на що відповідачем порушено зобов`язання за Договором про відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги. 
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 23 713,85 грн основного боргу є законними, обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача, про що правильно зазначив суд першої інстанції.
Стосовно доводів апелянта про те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами загальну площу будівлі, а тому розрахунок за теплопостачання є невірним, колегія суддів зазначає наступне.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до п.1.1. Договору Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі Закладу, яка розташована за адресою: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, 273 (надалі - будівля), загальною площею 2468,0 м2, а також утримання прибудинкової території, а Орендар сплачує відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги та бере участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі приміщення в цій будівлі - 316,7 м2, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих позивачем за цим договором.
Співвідношення загальної площі орендованих приміщень до площі будівлі Закладу, відповідно до п.1.1 Договору, складає 12,83%.
Таким чином, умовами укладеного сторонами Договору чітко визначено загальну площу будівлі - 2468,0 м2, орендовану площу відповідача -  316,7 м2 та зазначено їх відсоткове співвідношення для визначення відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги. 
Сторони при підписанні Договору висловили згоду із його умовами, зокрема, погодилися із загальною площею об`єкту. 
Матеріали справи не містять протоколу розбіжностей до вказаного Договору чи доказів визнання його недійсним. А тому умови Договору є обов`язковими для виконання сторонами. 
Додані до апеляційної скарги запити відповідача та відповіді позивача не спростовують встановленої та погодженої у Договорі площі будівлі закладу. 
Скаржник стверджує, що позивач в порушення п.3.2.2. Договору ухиляється від надання інформації щодо розрахунків відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги, а саме Технічного паспорту на будівлю всього Закладу. Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.
Пунктом 3.2.2. Договору передбачено право Орендаря вимагати інформацію щодо розрахунків відшкодування витрат по сплаті за комунальні послуги, щодо тарифів на комунальні послуги, а також інформацію стосовно розрахунків часткової участі Орендаря у витратах Балансоутримувача.
З долученого до відзиву на позовну заяву Запиту відповідача до позивача б/н від 08.02.2023 та відповіді №Ч-1/4/1/150-23 від 20.02.2023 на нього, вбачається надання Управлінням всієї запитуваної орендарем інформації (загальна площа приміщень, показники лічильника, обсяги спожитого тепла), крім загального об`єму приміщень з причин відсутності такої інформації. А тому суд зазначає про виконання позивачем своїх зобов`язань за п.3.2.2. Договору. При цьому зазначений пункт Договору не визначає обов`язок надати документи на підтвердження загальної площі будівлі, а у вказаному запиті відповідача нічого не зазначено про підтвердження загальної площі об`єкту нерухомості певними доказами. 
Подальше листування між сторонами щодо надання технічного паспорту також не свідчить про ухилення позивача від надання такої інформації, оскільки Управління у своїх відповідях зазначає про відсутність технічного паспорту та обов`язку з його виготовлення.
Колегія суддів зазначає, що ні чинним законодавством, зокрема, Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (Наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року №127), на яку посилається апелянт, ні умовами укладеного між сторонами Договору, не передбачено обов`язку позивача виготовляти технічний паспорт на всю будівлю за адресою м. Харків, вул. Дружби народів, 273.
Виготовлення відповідачем технічного паспорту на орендовану частину приміщення є його правом, але такому праву не кореспондує обов`язок позивача виготовити технічний паспорт на всю будівлю.
Доводи скаржника щодо неналежності наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі основних фондів/нежитлові будівлі та приміщення не приймаються судом до уваги, оскільки, як зазначено вище, загальна площа будівлі прямо встановлена в підписаному сторонами Договорі, а обов`язок з її підтвердження певними доказами – відсутній. 
Також апелянт стверджує про невчасне складання та направлення акту позивачем та недоліки в його змісті. Водночас, суд зазначає, що вказана обставина не звільняє відповідача від сплати спожитої послуги, а різниця в сумах пояснюється коригуванням, що здійснювалось постачальником комунальної послуги. Зокрема, за результатами коригування нарахування проведено до 24.02.2022. 
Стосовно зняття показників лічильників самостійно позивачем, колегія суддів вказує, що умовами Договору та Додатками до нього не передбачено обов`язку участі орендаря при знятті показників лічильників. Будь-яких вимог про присутність відповідача під час зазначеної процедури чи зауважень матеріали справи не містять. 
Пунктом 2.2.3 Договору сторонами погоджено, зокрема, що розрахунок відшкодування комунальних послуг проводиться безпосередньо позивачем, з огляду на що доводи скаржника в цій частині є необґрунтованими.

Щодо посилання апелянта на наявність форс-мажорних обставин та наявність причинно-наслідкового зв`язку між настанням непереборної сили, її дією до теперішнього часу і неможливістю виконати відповідачем зобов`язання за договором через обставини, за які відповідач не відповідає, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати №6300-23-2675 від 29.05.2023, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Настання форс-мажору не є підставою для зміни умов договору та звільнення від виконання зобов`язання. Навіть, якщо під час війни сторона не може своєчасно виконати свої зобов`язання за договором - це не є підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій.
Посилаючись на форс-мажор як на підставу для звільнення від відповідальності, Відповідачу потрібно довести, як саме проявився форс-мажор під час виконання такого зобов`язання. Одного лише посилання на наявність форс-мажору недостатньо.
Сертифікат про форс-мажорні обставини не є актом державного органу, який спричиняє виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків сторін. У разі судового процесу сертифікат ТПП є лише одним із доказів, який не має наперед визначеної сили перед іншими доказами, і лише в їх сукупності на підставі наданих доказів суд приймає рішення.
Тож сторона, що посилається на форс-мажорні обставини, повинна надати докази за чотирма складовими події «форс-мажору»: подія (форс-мажорна обставина); непередбачуваність обставин; причинно-наслідковий зв`язок між обставиною (подією) і неможливістю виконання стороною своїх конкретних зобов`язань; неможливість виконання і альтернативного виконання.
Крім того, засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
У даному випадку сторонами у Договорі не врегульовано звільнення від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання у випадку настання форс-мажорних обставин. 
Наданий відповідачем Сертифікат Харківської Торгово-промислової палати №6300-23-2675 від 29.05.2023 засвідчує форс-мажорні обставини щодо обов`язку використання за цільовим призначенням орендованого майна за Договором №7416 від 29.01.2020 у термін з 24.02.2022.  
Таким чином, зазначений Сертифікат не стосується спірних правовідносин у даній справі, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Також колегія суддів звертає увагу, що заборгованість за спожиту комунальну послугу нарахована з 01.02.2022 по 23.02.2022. А тому інші доводи відповідача про неможливість виконання свого зобов`язання з оплати за Договором, які ґрунтуються на обставинах пов`язаних із початком повномасштабної війни на території України, не приймаються судом до уваги. 
Отже, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для стягнення основного боргу у розмірі 23 713,85 грн. 

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
За приписами ст. 230 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Нормами ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. (ч. 6 ст. 231 ГК України).
У частині 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Пунктом 4.2. Договору визначено, що при несвоєчасній оплаті за комунальні послуги та послуги на утримання нерухомого майна, Орендар сплачує Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день оплати).
За умовами п.2.2.3 Договору відповідач зобов`язався відшкодовувати витрати по сплаті за комунальні послуги та послуги на утримання нерухомого майна на розрахунковий рахунок позивача впродовж 5-х банківських днів з дня одержання рахунка(ів) від Балансоутримувача, але не пізніше 10-ти (20-ти) календарних днів поточного місяця. Термін сплати вказується в рахунку(ах).
Як вище встановлено судом, позивач 23.06.2022 направив відповідачу рахунок на оплату за спожиту теплову енергію за лютий 2022 року із зазначенням терміну його оплати до 30.06.2022. Тобто прострочення у відповідача виникло з 01.07.2022.
З наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що початок періоду простроченні заборгованості визначено з 01.03.2022, що є помилковим. 
Здійснивши перерахунок пені, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення пені за період з 01.07.2022 по 31.08.2022 у розмірі 2 014,05 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 2131,00 грн суд першої інстанції правомірно відмовив. 
Стосовно заявленої суми інфляційних нарахувань слід зазначити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Такий спосіб розрахунку інфляційних втрат у порядку статті 625 ЦК України не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при відповідному розрахунку.
Вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що позивачем помилково визначено початок періоду прострочення з 01.03.2022. 
Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат за період з 01.07.2022 по 26.04.2023 у розмірі 2 683,69 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 3 656,29 грн суд першої інстанції правомірно відмовив. 
Отже, рішення суду першої інстанції в частині належних до стягнення розмірів пені та інфляційних втрат є таким, що підлягає залишенню без змін. 

Стосовно доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції вказує про наступне.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
За приписами ст.12 Господарського процесуального кодексу України, малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.
З огляду на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа в силу закону є малозначною.
Відповідно до ч.1 ст.247, ч.7 ст.250 Господарського процесуального кодексу України малозначна справа розглядається виключно за правилами спрощеного позовного провадження та не може бути розглянута за правилами загального позовного провадження за клопотанням сторін.
Право подання сторонами клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні у справі, що відповідно до Господарського процесуального кодексу України підлягають розгляду виключно в порядку спрощеного позовного провадження, законом не передбачено.
Щодо поданого до суду першої інстанції клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, суд зазначає наступне.
Подане учасником справи клопотання має бути обґрунтованим та саме по собі не свідчить про обов`язок суду його задовольнити. 
Посилання учасників процесу на істотне значення цієї справи для них, які належним чином не обґрунтовані та не підтверджені, а також бажання надати пояснення усно, не є безумовною підставою для призначення справи з повідомленням сторін.
Крім того, суд зауважує, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання не позбавляє учасника процесу можливості надати будь-які докази, письмові документи, пояснення, виклавши їх у письмовій формі, що і зроблено відповідачем.
Також суд звертає увагу на те, що практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі Ахеп v. Germany, заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року VarelaAssalinocontrelePortugal, заява №64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку,  що суд першої інстанції, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, з урахуванням безпекової ситуації у м. Харкові, наданих відповідачем обґрунтувань, та з огляду на предмет спору, ніяким чином не порушив конституційні принципи рівності та змагальності сторін. 
Доводи апелянта щодо відсутності у справі документу, а саме поданих через систему «Електронний суд» пояснень (вх.№16388/23 від 26.06.2023), про які суд зазначив в оскаржуваному рішенні, спростовуються матеріалами справи. 
Таким чином, аргументи апелянта щодо порушення судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження. 

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що під час апеляційного перегляду судового рішення судом було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи, наведені апелянтом не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та не свідчать про допущення будь-яких порушень при прийнятті оскаржуваного рішення. Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване судове рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні. З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних вимог.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення      та      формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст. 273 ГПК апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 14.02.2024 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 №3429-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.273 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,  -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чернявської Олени Валеріївни залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області 27.06.2023 у справі №922/1681/23 залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.02.2024. 

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           О.І. Склярук  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян