ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/119/24 Справа № 712/11937/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Бащенко С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 січня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 січня 2024 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 25.10.2023 о 16:00 год. у м.Черкаси, на перехресті вул.Надпільна - вул.Святотроїцька, керував автомобілем Hyndai Santa Fe, д.н.з. б/н, та став учасником ДТП, при чому мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога, водій відмовився, що зафіксовано на б/к 472396, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 січня 2024 року скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином встановлено його особу, хоча в письмових запереченнях він вказував, що працівники поліції невірно зазначили у протоколі ім`я особи стосовно якої складений протокол, воно вказане « ОСОБА_2 », а згідно документу, який посвідчує особу, значиться як « ОСОБА_2 ». При цьому, у вступній та резолютивній частині постанови суд значив « ОСОБА_2 », а по батькові « ОСОБА_3 », що є невірним та фактично постанова стосується іншої особи. Не встановлення особи судом не можна трактувати опискою в постанові, оскільки суд мав всі можливості зазначити та встановити анкетні дані особи, тоді як суд може виправити лише ті помилки, яких він сам припустився. 
Вказує, що дана справа розглянута неправомірним органом, оскільки він являється діючим військовослужбовцем та керував транспортним засобом який належить ЗСУ, а тому суд зобов`язаний був направити справу за належністю для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
При цьому, суд першої інстанції неналежно його повідомив про розгляд справи смс-повідомленням, позаяк в матеріалах справи відсутня його заява про направлення судових повісток в електронній формі шляхом направлення СМС, що позбавило його права на захист.
Звертає увагу, що керуючи автомобілем 25.10.2023 він не вживав ані алкогольні, ані наркотичні речовини, як до керування так і під час керування ним. Суб`єктивна оцінка працівників патрульної поліції, про те що «зіниці очей не реагують на світло та звужені» є ознаками наркотичного сп`яніння є хибною оцінкою посадових осіб, при цьому ознаки «відсутність реакції зіниць очей на світло та їх звуженість» це прямі симптоми контузій, які він неодноразово отримував під час несення військової служби. Про те, що він не мав ознак сп`яніння вбачається також з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Також звертає увагу, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки. Крім того, працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду пізніше, ніж через 2 години з моменту виявлення підстав для його проведення (підстави виникли 16:00 год., а протокол складено о 18:34 год.). 
Зазначає, що працівниками поліції в порушення вимог ст.256 КУпАП допущено ряд порушень при складанні протоколу, а саме: його складено іншою особою, а ніж вказано в самому протоколі; в графи «свідки» та «потерпілі» не містять записів про них, при цьому до протоколу додано письмові пояснення осіб, процесуальний статус яких по справі не вказаний; в графі «до протоколу додається» зазначено додатки, зокрема, «пояснення ОСОБА_1 , відеодоказ з БК 472896», при цьому пояснення не додані до протоколу та відеозапис БК 472897; під час правопорушення було заподіяно матеріальну шкоду автомобілям, про те про це не зазначено в протоколі.
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 625741 від 25.10.2023 згідно якого, ОСОБА_1 25.10.2023 о 16:00 год. у м.Черкаси, на перехресті вул.Надпільна - вул.Святотроїцька, керував автомобілем Hyndai Santa Fe, д.н.з. б/н та став учасником ДТП, при чому мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло та який від огляду у встановленому законом порядку відмовився у лікаря нарколога, що зафіксовано на б/к 472896, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.10.2023 згідно якого, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, що не реагують на світло та який від огляду на стан сп`яніння відмовився;
- рапорту поліцейського взводу №1 роти №4 БУПП в Черкаській області ДПП Максима Ідаєва від 25.10.2023 згідно якого, зокрема, прибувши на місце ДТП у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці, які не реагують на світло, а тому йому у встановленому законом порядку було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в КЗ ЧОНД у лікаря нарколога, на що він відмовився;
- відеозапису, переглянутого в суді апеляційної інстанції.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином встановлено його особу, хоча в письмових запереченнях він вказував, що працівники поліції невірно зазначили у протоколі ім`я особи стосовно якої складений протокол, воно вказане « ОСОБА_2 », а згідно документу, який посвідчує особу, значиться як « ОСОБА_2 ». При цьому, у вступній та резолютивній частині постанови суд значив « ОСОБА_2 », а по батькові « ОСОБА_3 », що є невірним та фактично постанова стосується іншої особи. Не встановлення особи судом не можна трактувати опискою в постанові, оскільки суд мав всі можливості зазначити та встановити анкетні дані особи, тоді як суд може виправити лише ті помилки, яких він сам припустився. 
Зазначені доводи апеляційної скарги є неприйнятними, оскільки судом апеляційної інстанції досліджено наявний у матеріалах справи відеозапис із якого вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 встановлювалося із його посвідчення водія. Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 наголошував, що він ОСОБА_2 , однак працівники поліції зауважили, що згідно посвідчення водія від – ОСОБА_2 . Тоді як зазначення в оскаржуваному рішенні по батькові ОСОБА_6 », суд апеляційної інстанції розцінює як описку, яка може виправитися місцевим судом при отриманні підтверджуючих документів про це, оскільки на день розгляду апеляційної скарги відомості щодо даної обставини в матеріалах справи відсутні. 
Тобто, наявні у матеріалах даної справи відеозаписи із відеореєстратора поліцейського, підтверджують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що дана справа розглянута неправомірним органом, оскільки він являється діючим військовослужбовцем та керував транспортним засобом який належить ЗСУ, а тому суд зобов`язаний був направити справу за належністю для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, бо адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено не як військовослужбовцем, а як фізичною особою. При цьому, відповідно до вимог ст.221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП розглядаються судами. 
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що керуючи автомобілем 25.10.2023 він не вживав ані алкогольні, ані наркотичні речовини, як до керування так і під час керування ним, тоді як суб`єктивна оцінка працівників патрульної поліції, про те що «зіниці очей не реагують на світло та звужені» є ознаками наркотичного сп`яніння є хибною оцінкою посадових осіб, при цьому ознаки «відсутність реакції зіниць очей на світло та їх звуженість» це прямі симптоми контузій, які він неодноразово отримував під час несення військової служби, виходячи із того, що відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пунктів 1.3, 1.9 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до ч.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не мав ознак сп`яніння, що вбачається також з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , бо зазначені пояснення безпосередньо стосуються іншого адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.
Неспроможними є доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки, виходячи із вимог п.7 вищезазначеної Інструкції згідно якого, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Тобто, проведення особі огляду на стан наркотичного сп`яніння можливе тільки у закладах охорони здоров`я. 
Крім того, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому не слугують підставою для скасування оскаржуваного рішення його доводи про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду пізніше, ніж через 2 години з моменту виявлення підстав для його проведення (підстави виникли 16:00 год., а протокол складено о 18:34 год.). 
Неприйнятними є доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції в порушення вимог ст.256 КУпАП допущено ряд порушень при складанні протоколу, а саме: його складено іншою особою, а ніж вказано в самому протоколі; в графи «свідки» та «потерпілі» не містять записів про них, при цьому до протоколу додано письмові пояснення осіб, процесуальний статус яких по справі не вказаний; в графі «до протоколу додається» зазначено додатки, зокрема, «пояснення ОСОБА_1 , відеодоказ з БК 472896», при цьому пояснення не додані до протоколу та відеозапис БК 472897; під час правопорушення було заподіяно матеріальну шкоду автомобілям, про те про це не зазначено в протоколі, оскільки із наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП вбачається, що він складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те посадовою особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та який містить дату і місце його складання, дані про особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто має в собі всі необхідні відомості для вирішення справи і прийняття відповідного процесуального рішення. 
Крім того, під час складання зазначеного протоколу від ОСОБА_1 не надходило зауважень щодо його змісту. 
Не слугують підставою для скасування законності рішення місцевого суду, доводи ОСОБА_1 з приводу того, що суд першої інстанції неналежно його повідомив про розгляд справи смс-повідомленням, позаяк в матеріалах справи відсутня його заява про направлення судових повісток в електронній формі шляхом направлення СМС, що позбавило його права на захист, оскільки вони не спростовують факту відмови особи від проходження огляду для визначення стану сп`яніння.
Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі в розгляді справи останнього, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 січня 2024 року щодо  ОСОБА_1  є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба