ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/213/24 Справа № 205/395/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Яценко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 січня 2024 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., переглянувши апеляційну скаргу захисника Пасічника С.О., на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Постановою суду від 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.
Районним судом встановлено, що водій ОСОБА_1 22 грудня 2022 року о 15 год. 00 хв. у м. Дніпро, Новокодацький район, пр.. Івана Мазепи, 1д, керував автомобілем ЗАЗ Lanos д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. 
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення суду І інстанції незаконне, так як протокол про адміністративне правопорушення не є доказом, оскільки не містить виклад об`єктивної сторони правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, з тих підстав, що дана норма не має поняття “з ознаками наркотичного сп`яніння”, вказано не вірний час вчинення правопорушення. Рапорт працівника поліції теж не є доказом. Захисник вказує, що працівники поліції не встановили належним чином ознаки сп`яніння. Також на місці зупинки працівники поліції не пропонували пройти огляд та не склали направлення для проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Захисник вказує, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд, через 40 хвилин, в якого було виявлено похідні фенілалкімамінів, які не є наркотичними засобами, тому підстав для проходження огляду ОСОБА_1 не було. Разом з цим, ОСОБА_1 не роз`яснювали права. Відеозапис не може бути належним доказом, так як не містить фіксації всіх подій. Відсутні дані й про факт керування ОСОБА_1 автомобілем.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, захисник та ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явилися, клопотань про перенесення справи до початку її перегляду не отримано, що не позбавляє здійснити перегляд без участі учасників.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими. 
У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; відеозаписом на якому зафіксовано встановлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, поліцейським було запропоновано водію пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи, що працівники поліції в протоколі не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, не відповідає дійсності, так як в процесуально документі зазначено, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також безпідставними є доводи, що працівники поліції не встановлювали ознак сп`яніння, оскільки відповідно до Інструкції від 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у останньому були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, водієві було запропоновано пройти огляд, але останній категорично відмовився. 
Що стосується доводів про проходження огляду ОСОБА_1 огляду самостійно в закладі охорони здоров`я, то вони не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП, в якій зазначено, що огляд в закладі охорони здоров`я здійснюється з участю працівника поліції. 
Порушень процедури огляду під час апеляційного перегляду не встановлено, на місці зупинки ОСОБА_1 не було запропоновано проходити огляд, оскільки огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння проводиться тільки в закладі охорони здоров`я, що передбачено вимогами Інструкції від 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
Відеозапис є належним доказом відображає події, коли працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП. 
Також на відеозаписі зафіксовано розмову працівників поліції з ОСОБА_1 щодо факту керування останнім транспортним засобом, і водій пояснював, що рухався з дотриманням ПДР України.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу захисника Пасічника С.О. - залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                        Р.В.Мудрецький