ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 р.	Справа № 592/12611/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Катрич О.М.,  вул. Першотравнева, 12, м. Суми, Сумська область, 40009 , повний текст складено 27.11.23 року по справі № 592/12611/23
          за позовом        ОСОБА_1  
          до      Поліцейського інспектору Управління патрульної поліції в Сумській області Моргуна Костянтина Романовича ,  Департаменту патрульної поліції                           
          про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до поліцейського інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області Моргуна Костянтина Романовича, в якому просила суд:
- скасувати постанову інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Сумській області, сержанта поліції Моргуна Костянтина Романовича серія ЕАС №7486809 від 08.08.2023 у справі про адміністративне порушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП,
- справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити;
- здійснити розподіл судових витрат, передбачених ст. 134, ст. 139 КАС України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки позивач Правил дорожнього руху не порушувала та зазначила, що 05.08.2023 рухаючись по вул. Привокзальній у м. Суми перетнула перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора. 
23.10.2023 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, зокрема, залучено у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.
Рішенням Ковпаківського районний суд м. Суми від 27.11.2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відповідачем, Департаментом патрульної поліції, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як свідчать матеріали справи, 08.08.2023 інспектором Управління патрульної поліції в Сумській області Моргуном К.Р. винесена постанова серії ЕАС № 7486809 відносно ОСОБА_1 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Зі змісту вказаної постанови встановлено, що водій ОСОБА_1 05.08.2023 о 09 год. 37 хв. в місті Суми, по вул. Привокзальній, керуючи транспортним засобом Volkswagen Atlas, державний номер НОМЕР_1 , здійснила рух на заборонений сигнал світлофору, а саме (червоний), чим порушила вимоги п. 8.7.3 "е" Правил дорожнього руху, правопорушення  зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi CAR DVR та персональний нагрудний реєстратор MOTOROLA solutions.  
Судовим розглядом встановлено, що позивач скористалась своїм правом, у порядку ч.1 ст.268 КУпАП України, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та подала клопотання про перенесення розгляду справи.
За вказаних обставин, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відбувся 08.08.2023 за адресою: м. Суми, вул. Білопільський Шлях, 18/1. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Так, поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".
Керуючись ст. 1 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно з п. 16.1 ПДР України, перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим.
Пункт 8.7.3 "е" ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготивих сигнали забороняють рух.
Відповідно до п. 8.10 ПДР України разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Керуючись п. 8.11. ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керуючись ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Колегія суддів зазначає, що зміст постанови серії ЕАС № 7486809 від 08.08.2023 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч. 1 ст. 72, ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Стосовно наявних у матеріалах справи відеозаписів, наданих відповідачем з метою обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає наступне.
З оглянутого в  судовому засіданні диску із відеозаписом № IMG1061 подій від 05.08.2023, на якому видно, що автомобіль патрульної поліції рухається по вул.Троїцькій у м. Суми на перехресті вул. Привокзальна - Троїцька в м. Суми. На момент часу 00:00:08, зафіксованому на відео, світлофор перемикається із «червоного» світла на «жовтий», після чого вмикається «зелений» сигнал світлофора. В момент перемикання режиму світлофору автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача проїхала регульоване перехрестя вул. Привокзальна - Троїцька в м. Суми.
Так, з оглянутого відеозапису неможливо встановити в який момент автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, державний номерний знак НОМЕР_1 почав рух, оскільки ділянка по якій рухався автомобіль позивача не проглядається.
Отже на наданих колегії суддів для дослідження відеозаписах з відеореєстратора Xiaomi Yi CAR DVR та персонального нагрудного реєстратора MOTOROLA solutions не відображено, що автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивачки, рухався на "червоний" сигнал світлофора.
Відповідно до положень ДСТУ 4092-2002 «Безпека дорожнього руху. Світлофори дорожні. Загальні технічні вимоги, правила застосування та вимоги безпеки». Світлофорний об`єкт це локальна ділянка вулично-дорожньої мережі, на якій послідовність руху конфліктуючих транспортних потоків або транспортних і пішохідних потоків регулюється світлофорною сигналізацією. Схема пофазного роз`їзду це графічне представлення розподілу конфліктуючих транспортних і пішохідних потоків у часі. Циклограма світлофорного регулювання це графічне представлення послідовності й тривалості горіння сигналів світлофорів на всіх дозволених напрямках руху транспорту й пішоходів на перехресті або регульованому пішохідному переході, розташованому на перегоні вулиць.
Колегією суддів досліджено додану до матеріалів справи копію циклограми роботи світлофорного об`єкту на перехресті вул. Привокзальна - вул. Троїцька (Дзержинського) в м. Суми (далі - Циклограма), яку узгоджено з начальником ВДАІ СМУ УМВС України в Сумській області Скрипкою О.Г. від 18.12.2012, затвердженої начальником УЖПКГ та Сумською міською радою Куц Я.В. (додаток 4). Станом на 05.08.2023  Циклограма була діючою.
Проаналізувавши надану Циклограмму колегія суддів прийшла до висновку, що автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивачки, не проїздить перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. 
З урахуванням вказаних вище висновків стосовно відсутності можливості встановити з відеозапису подій від 05.08.2023  в який момент автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, державний номерний знак НОМЕР_1 почав рух, а також на підставі відсутності інших доказів на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме п. 8.7.3. "е" ПДР Країни, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕАС № 7486809 від 08.08.2023 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.
Колегія суддів зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Стосовно розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Позивач просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України: судовий збір 536,80 грн.; витрати на професійну правничу допомогу 3500,00 грн. в суді першої інстанції; на судовий збір 805,20 грн.; на професійну правничу допомогу 1800,00 грн. у суді апеляційної інстанції; судові витрати у розмірі 2605,20 грн.
Так, відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тобто, при задоволенні позову судові витрати відшкодовуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань саме відповідача, яким в спірних правовідносинах є Департамент патрульної поліції.
Як свідчать матеріали справи позивачем сплачено суму судового збору за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп відповідно до квитанції №172905079 від 18.08.2023 року (а.с. 8) та за подання апеляційної скарги у розмірі 644 (шістсот сорок чотири) грн. 16 коп. відповідно до квитанції №188016140 (а.с.153) 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як свідчать матеріали справи відповідач у відзиві на позовну заяву заявляв заперечення щодо співмірності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи.
Колегія суддів зазначає, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги                               Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно з пп. 1, 2, 6 ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З метою обґрунтування заявленого до відшкодуванню розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи: договір №05/08-23 від 05.08.2023 про надання правової допомоги, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги; договір №27/11-23 від 27.11.2023 про надання правової допомоги, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги. Крім того, в матеріалах справи наявні Акт №1 прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг (за авансовим платежем) на суму 2000 грн.; Акт №1 прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг (за авансовим платежем) на суму 1800 грн.
Надаючи оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, змістом виконаних та наданих послуг, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, колегія суддів зазначає про наявність підстав для відшкодування на користь позивача понесених нею фактичних судових витрат на професійну правничу допомогу надану під час розгляду справи в суді першої інстанції, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2000,00 грн. та судових витрат на професійну правничу допомогу надану під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1800,00 грн., оскільки вказаний розмір є доведеним, обґрунтованим та співмірним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що висновки викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми  від 27.11.2023 скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.11.2023 по справі №592/12611/23  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до поліцейського інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області Моргуна Костянтина Романовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАС №7486809 від 05.08.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену  інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Сумській області сержантом поліції Моргуном Костянтином Романовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 644 (шістсот сорок чотири) грн. 16 коп., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3800 ( три тисячі вісімсот) грн. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  07.02.2024 року