ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3/23  Номер провадження 22-ц/814/1038/24	Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником – адвокатом Таранковою Оленою Олегівною,
на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 10 жовтня 2023 року, постановлене суддею Маханьковим О.В.(повний текст складено 11 жовтня 2023 року),
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі – ПАТ «НАСК «Оранта») до ОСОБА_1 про відшкодування збитку в порядку регресу,

в с т а н о в и в:
02.01.2023 ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу 17 499,52 грн. у відшкодування збитків.
Позовна заява обґрунтована тим, що 19.02.2021 на просп. Свободи Автозаводського району м.Кременчука Полтавської області з вини водія транспортного засобу «Audi» А6, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , унаслідок порушення ним вимог п.13.1 ПДР України, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено, зокрема, транспортний засіб «Nissan X-Trail», д.р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . Після скоєння ДТП водій транспортного засобу «Audi» П6 ОСОБА_1 самовільно залишив місце пригоди та був розшуканий працівниками поліції протягом однієї доби. Такі обставини та вину встановлено постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області. 
На момент вказаної події транспортний засіб «Audi» А6 був забезпечений в ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого страховим полісом №АР/9540707. Страхувальник ОСОБА_1 не повідомив у визначені строки страховика про настання цієї ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Страхова компанія на виконання своїх зобов`язань виплатила потерпілій особі ОСОБА_2 па підставі його заяви страхове відшкодування оціненої шкоди у загальній сумі 17 499,52 грн. за страховими актами. 
Отже, враховуючи викладені обставини справи, відповідно до вимог законодавства та умов страхування ПАТ «НАСК «Оранта» має право вимоги у порядку регресу до ОСОБА_1 про відшкодування 17 499,52 грн. понесених збитків.
Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 10.10.2023 позов задоволено частково.
Стягнути із ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суму страхового відшкодування у розмірі 17 499,52 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувало власнику автомобіля «Nissan X-Trail», д.р.н. НОМЕР_2 ,шкоду, завдану відповідачем унаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 17 499,52 грн, тому у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. У задоволенні вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовлено, оскільки позивачем вчасно не надано підтверджуючі документи та розрахунок сум заявлених витрат.
Із рішенням не погодився відповідач та його представник – адвокат Таранкова О.О. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити повністю.
Вважає, що суд не врахував безпідставність призначення та виплату страхового відшкодування у розмірі 17 499,52 грн., оскільки ДТП, яка сталася 19.02.2021, не завдала такої шкоди і візуально автомобіль не потребував ремонтних робіт зі зміною та фарбуванням будь-яких деталей та саме домовленість сторін про врегулювання наслідків ДТП стала причиною від`їзду відповідача з місця події.
Вважає, що не повідомлення страхувальником страховика про ДТП в трьохденний строк не є підставою для регресного позову. У страховика була можливість встановити усі події страхового випадку, але страхова компанія не зв`язувалася із ОСОБА_1 , тоді як транспортний засіб потерпілого міг бути за цей період бути пошкодженим в іншій ДТП.
Звертає увагу на невідповідність обставин, а саме у заяві про виплату страхового відшкодування вказано, що винна особа визначена відповідно до європротоколу, а в повідомленні від 22.02.2021 про ДТП вказано, що ДТП зафіксовано поліцією та у графі європротокол - відсутні дані.
Вважає, що станом на 29.03.2021 позивач не мав правових підстав для сплати ОСОБА_2 страхової компенсації або будь-яких інших коштів в рамках дії страхового договору до дати визнання відповідача винуватцем ДТП, тобто до 09.04.2021 та до набрання чинності постановою про притягнення до адміністративної відповідальності.
Наполягає на тому, що пошкодження автомобіля було незначне та відповідач з потерпілою особою на місці ДТП домовилися про подальші дії відшкодування без звернення до поліції, тому підстав для страхового відшкодування відсутні.
08.02.2024 до апеляційного суду надійшов від ПАТ «НАСК «Оранта», в якому воно заперечило доводи апеляційної скарги. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення залишити без змін.
16.02.2024 ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Таранкової О.О. подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій заперечив викладені у відзиві доводи, наполягаючи на відсутності підстав для виплати страхового відшкодування та в послідуючому – для стягнення цієї суми в порядку регресу.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.
Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.03.2021 (справа №524/1712/21) визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн./а.с.12-13 т.1/
Згідно вказаної постанови 19.02.2021 біля 17 год. у м.Кременуці по проспекту Свободи, буд.172а на Пивзаводському шляхопроводі водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Audi» А6, д.р.н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем«Nissan X-Trail», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України, та, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце скоєння, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Audi» А6, д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» полісом №АР/9540707 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) від 10.02.2021./а.с.76 т.1/
Повідомленням від 22.02.2021 ОСОБА_2 повідомив ПАТ «НАСК «Оранта» про ДТП з вини водія ОСОБА_1 та 26.02.2021 подав до страховика заяву про страхове відшкодування./а.с.77, 81 т.1/
Протоколом від 23.02.2021 огляду транспортного засобу «Nissan X-Trail», д.р.н. НОМЕР_2 , за участю страхової компанії встановлені пошкодження цього автомобіля: бампер задній, задня ляда деформована, партронік задній (розходження)./а.с.83 т.1/
Згідно ремонтної калькуляції та аркушу перевірки даних від 05.03.2021 вартість ремонту транспортного засобу Nissan X-Trail», д.р.н. НОМЕР_2 , становить 14 527,25 грн./а.с.17,18 т.1/
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 11.03.2021 та страхового акту №ОЦВ-СП-21-16-46738/1 від 12.03.2021 позивач розрахував суму страхового відшкодування у розмірі 10 221,78 грн., яку перерахував потерпілому ОСОБА_2 платіжним дорученням №15082 від 24.03.2021./а.с.86-87, 88 т.1/
Додатком до Протоколу (Акту) огляду транспортного засобу від 23.02.2023 розширений список деталей та пошкоджень, а саме: нижній фартух бампера заднього (пошкодження мат.), задня панель (деформація), антикор пола багажника (розрив ), пол багажника (деформація ), тепловідбивач вихлопної системи (деформація ), глушник (деформація), труба резонатора (деформація ), абсовер (розрив )./а.с.89 т.1/
Згідно ремонтної калькуляції та аркушу перевірки даних від 23.03.2021 вартість ремонту транспортного засобу, д.р.н. НОМЕР_2 , становить 28 079,60 грн./а.с.91 т.1/
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 25.03.2021 та страхового акту №ОЦВ-СП-21-16-46738/2 від 26.03.2021 позивач розрахував суму страхового відшкодування до страхового випадку від 19.02.2021 у розмірі 7 277,74 грн. та перерахував вказану суму потерпілому ОСОБА_2 платіжним дорученням №16008 від 31.03.2021./а.с.92-93,94 т.1/
Загальна сума страхового відшкодування, сплаченого ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 складає 17 499,52 грн.
Задовольняючи позов в цій частині, районний суд виходив з положень ст.ст.988, 990, 993, 1166, 1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та достатності доказів здійсненого страховиком відшкодування та його права на регрес від відповідача. 
Апеляційний суд з такими висновками погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, заперечення фактичних обставин та власних припущень щодо можливих ушкоджень автомобіля потерпілого в іншій ДТП. Тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.
При цьому апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно з вимогами ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Нормами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, щодо страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
За приписами ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Відповідно до пп. в, ґ п. 38.1.1 ч.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Згідно із ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За приписами ч.ч.1-2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановивши на підставі належних доказів, що відповідач у встановленому законом порядку визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та у залишенні місця пригоди, а страхова компанія, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, виплатила потерпілому страхове відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що страховик має право регресу до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача.
Доводи апеляційної скарги, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 19.02.2021, не завдала такої шкоди і візуально автомобіль не потребував ремонтних робіт зі зміною та фарбуванням будь-яких деталей та саме домовленість сторін про врегулювання наслідків ДТП стала причиною від`їзду відповідача з місця події, - колегія суддів відхиляє, як безпідставні та не обґрунтовані.
По-перше, неправомірність залишення ОСОБА_1 місця події встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення та має відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України преюдиційне значення.
По-друге, про пошкодження автомобіля (задня центральна частина, задня права частина) зазначено при оформленні події працівниками національної поліції в картці ДТП в системі НПУ та у протоколах (актах) огляду транспортного засобу, проведених представником НАСК «Оранта»./а.с.11,16,22 т.1/
По-третє, відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування установлених пошкоджень та взятих страховою компанією для розрахунку розміру страхового відшкодування ремонтних калькуляцій щодо вартості ремонту автомобіля потерпілого.
Не заслуговують на увагу та є неспроможними доводи апеляційної щодо того, що транспортний засіб потерпілого у період від дати ДТП до огляду міг бути пошкодженим в іншій ДТП. Такі твердження є припущеннями відповідача, тоді як відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи ж відповідача, що страхова компанія проводила розслідування страхового випадку без його участі не спростовують правомірність дій страхової компанії та підтверджують ту обставину, що відповідач у передбачений законом трьохденний строк не повідомив страховика про настання страхового випадку. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що він виконав обов`язки, передбачені ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та вчинив будь-які дії щодо повідомлення про подію, щодо з`ясування обсягу заподіяної шкоди, узгодження з потерпілим чи страховою компанією розміру відшкодування.
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, в яких відповідач вказує про невідповідність обставин, а саме: у заяві про виплату страхового відшкодування вказано, що винна особа визначена відповідно до європротоколу, а в повідомленні від 22.02.2021 про ДТП вказано, що ДТП зафіксовано поліцією. Зазначені обставини не вплинули на результати розслідування страхового випадку страховою компанією, а отже не впливають на висновки районного суду та не спростовують того факту, що ДТП зафіксовано поліцією, а відповідач є винною особа, що підтверджено судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, якими відповідач заперечує наявність правових підстав для сплати потерпілому страхового відшкодування до набрання чинності постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Підставою для виплати страхового відшкодування відповідно до умов страхування, зокрема, положень п.35.1 ст.35 наведеного Закону є заява потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування. 
Згідно зі ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Таким чином, при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодили страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. 
З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що районний суд у своєму рішенні вказав про задоволення позову частково, відмовивши в частині вимог позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Слід зазначити, що питання розподілу судових витрат є процесуальним питанням, що вирішується при постановленні рішення по суті спору та не входить до предмета позову, тому наслідки його вирішення не впливають на висновок суду щодо предмета спору, а навпаки, повне або частково вирішення матеріально-правових вимог впливає на наслідки розподілу судових витрат.
Зазначення районним судом в оскаржуваному рішенні про відмову у стягненні на користь позивача судових витрат не впливає на правомірність рішення про повне задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитків в порядку регресу. Тоді як рішення в частині вирішення питання судових витрат сторонами не оскаржувалося.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником – адвокатом Таранковою Оленою Олегівною, - залишити без задоволення.
Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 10 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 20.02.2024.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак