КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 759/19369/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5601/2024
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
26 березня 2024 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у  порядку письмового провадження  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року про повернення позовної заяви у складі судді П`ятничук І.В., 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відновлення положення, що існувало до порушення прав, покладення обов`язків виконати дії,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відновлення положення, що існувало до порушення прав, покладення обов`язків виконати дії.
 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав не надання копії договору основного страхування життя, що укладався між позивачем та відповідачем за період з 2018 по 2019 рік, які зазначені у позовній заяві, не вказано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, а також не надано копії позовної заяви для відповідача.
 
У подальшому, ухвалою того ж суду від 09.11.2023 позовну заяву визнано неподаною й повернуто позивачу з причин не усунення недоліків.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для відкриття провадження за її позовом.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що недоліки визначені ухвалою суду від 06.10.2023 усунуто своєчасно.
 
Водночас районний суд повертаючи позов не вказав, які саме недоліки не усунуто. 
 
Відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Відповідно до  ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
 
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.
 
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
 
Залишаючи подану по справі позовну заяву без руху з наступним поверненням,  районний суд виходив з того, що позивач лише частково усунув недоліки.
 
Так, частиною 3 статтею 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
 
Позовна заява повинна містити:
 
найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
 
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб)за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
 
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
 
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
 
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
 
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
 
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
 
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
 
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
 
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
 
Частиною 5 ст. 177 ЦПК України  передбачений обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
 
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.
 
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Убачається, що заяву про усунення недоліків позивачка подала у визначений ухвалою від 06.10.2023 десятиденний строк після її отримання (а.с. 17-21).
 
Повертаючи позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 06.10.2023 про залишення позову без руху.
 
Апеляційний суд перевіривши зазначене, вважає помилковими висновки районного суду  щодо наявності правових підстав повернення позовної  заяви позивачу у зв`язку з невиконанням вимог, викладених в ухвалі суду.
 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що у ній викладені фактичні обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, та посилається на докази, що підтверджують вказані обставини. Нею чітко сформульовано позовні вимоги, до позову долучені копії доказів, що малися у неї у розпорядженні.
 
Згідно положень ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
 
Визнаючи позовну заяву неподаною з причин не усунення позивачем недоліків та ненадання копії договору основного страхування життя, що укладався між позивачем та відповідачем за період з 2018 по 2019 рік, районний суд не зверну увагу, що у прохальній частині заяви про усунення недоліків позивачем заявлено клопотання  про витребування у відповідача оригіналів зазначених у позові полісів страхування, з посиланням на те, що такі договори у неї відсутні. (а.с. 18-19).
 
Отже, районний суд, не розглянувши подане по справі клопотання про витребування доказів, наявність яких у справі вважав обов`язковими, дійшов поспішного висновку щодо повернення поданого по справі позову. 
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином обов`язок щодо доказування покладений на сторони у справі, у тому числі на позивача щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд повинен роз`яснити сторонам їхні процесуальні права щодо подання доказів та в подальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів і встановлених обставин. При цьому не зазначення позивачем певних доказів, не подання окремих з них разом із позовною заявою не є підставою для залишення позову без руху з подальшим повернення його заявнику, оскільки питання щодо доказів, які можуть бути подані стороною на певному етапі процесуального провадження у справі, суд вирішує відповідно до положень статті 83 ЦПК України.
 
Окрім цього, апеляційний суд враховує, що відповідно до норм діючого процесуального законодавства, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 189, п. п. 5, 7, 10 ч. 1 ст. 197 ЦПК України можливо також здійснити на стадії підготовчого провадження.
 
Крім того долучено позивачкою на усунення недоліків й копію позовної заяви для відповідача.
 
Щодо вказівки ухвали суду про не надання відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися ОСОБА_1 , то до позовної заяви долучено докази, що остання направляла відповідачу претензію від 17.01.2023,  адвокатський запит від 09.11.2022 на який АТ «СК» ТАС» надало відповідь.
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі "Буланов та Купчик проти України", яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (пункт 25 рішення у справі "Кутій проти Хорватії").
 
Також ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі "Шишков проти Росії").
 
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
 
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").
 
Отже, ухвала суду першої інстанції обмежує права позивачки та перешкоджає їй у доступі до правосуддя.
 
За вказаних обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави, передбачені процесуальним законом для визнання позовної заяви неподаною й повернення.
 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
Допущені районним судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, а тому оскаржувана ухвала в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням  справи  для продовження розгляду до того ж суду.
 
 Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
 Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року скасувати, а справу направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий:      

Судді: