УХВАЛА

21 лютого 2024 року 
м. Київ

справа №990/162/23
адміністративне провадження №П/990/162/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді:           Шишова О.О.,
суддів: Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М., 
за участю:
секретаря судового засідання           Івченка М.В.,
позивача                                            ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.,  у справі №990/162/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції,
УСТАНОВИВ:
У провадженні Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 990/162/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції.
21.02.2024 позивачем заявлено про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.,  від участі у розгляді справи №990/162/23.
Обґрунтовуючи заяву позивач указує, що Суд (судді) умисно не виконує рішення КСУ про скасування адвокатської монополії у зв`язку з чим останній звернувся до Державного бюро розслідувань, щодо відмови у залученні представника (правозахисника) Кісель Ю.І. Позивач уважає, що колегія суддів ВС порушуює норми процесуального кодексу, а також конституційні права, що стало підставою для звернення до ДБР. Ураховуючи викладене, позивач уважає, що існують підстави для відводу всьому складу суду.
У судовому засіданні позивач  указує на наявність обставин, які викликають сумнів у безсторонності, неупередженості або об`єктивності суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М., оскільки останні не залучили Кісель Ю.І. до участі у справі, як представника.
Перевіривши заяву позивача Суд зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Згідно з частиною першою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених      статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява № 33949/02, п. 49; Fey v. Austria, заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.п. 42-43, Pullar v. United Kingdom, заява №     22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: 1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; 2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. 
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Як на підставу про відвід колегії суддів позивач посилається на те, що Суд відмовив ОСОБА_1 у задоволені клопотання визначених конституційним правом прав щодо залучення до участі у справі його представника Кісель Ю.І. , порушуються його процесуальні права. Крім того, ОСОБА_1 унаслідок порушення його прав звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою щодо порушення кримінальної справи відносно колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.
Відповідно до частини другої статті 57 КАС України у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Водночас Верховний Суд наголошує, що протокольною ухвалою 23 листопада 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі, в якості законного представника позивача- правозахисника та журналіста Кісель Ю.І. , оскільки указана справа віднесена до категорії складних справ.
Крім того, відповідно до листа Державного бюро розслідувань (адресованого ОСОБА_1 ) убачається, що зі змісту звернення ОСОБА_1 відсутні ознаки вчинення (суддями Касаційного адміністративного суду у справі №990/162/23) кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Державного бюро розслідувань, а тому не має підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід суддів, Верховний Суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності  суддів Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М., зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію".
З огляду на викладене Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.
Частиною четвертою статті 40 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.
Повний текст ухвали складено 22 лютого 2024 року.
Керуючись статтями 36, 40, 243, 248, 256 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.,  від участі в розгляді справи № 990/162/23 за позовом у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції - визнати необґрунтованою.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М. - відмовити.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і окремо оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                        О.О. Шишов
Судді                                                                                                          О. В. Білоус
                                                                                              Н. Є. Блажівська
                                                                                                     І. Л. Желтобрюх
                                                                                           М.М. Яковенко