ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/913/24 Справа № 428/15646/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого – судді: Барильської А.П.,
       суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.
       за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року по справі за скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Сєвєродонецький відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний виконавець Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Степанюк Марина Василівна, ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ: 

       У жовтні 2023 АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Сєвєродонецького ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Степанюк М.В. щодо відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №68263942, з примусового виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року, у справі №428/15646/18, про стягнення з АТ “Державний ощадний банк України”, в особі філії - Луганське обласне управління АТ Ощадбанк на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 62000 доларів США та 3% річних у сумі 5580 доларів США та судовий збір у сумі 8810 грн; зобов`язати Сєвєродонецький ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження №68263942 з примусового виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року у справі №428/15646/18) про стягнення з АТ “Державний ощадний банк України”, в особі філії - Луганське обласне управління АТ Ощадбанк на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 62000 доларів США та 3% річних у сумі 5580 доларів США та судовий збір у сумі 8810 грн. Одночасно зі скаргою було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконання за виконавчим листом №428/15646/18, виданим 19 січня 2022 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про стягнення з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 62000 доларів США та 3% річних у сумі 5580 доларів США та судового збору у сумі 8810 грн., що здійснюється в рамках виконавчого провадження за № 68263942, станом на 11 жовтня 2023 року, відкритого в Сєвєродонецькому ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до набрання законної сили рішення суду, прийнятого за результатами розгляду скарги Банку на бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження.
       Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 
       В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що наявні усі підстави для задоволення їх заяви. Вказували, що не дивлячись на те, що рішення виконане, державним виконавцем здійснюються усі заходи, спрямовані на його повторне виконання. 
       Учасники справи своїм правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористалися.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 
       Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що нормами ЦПК України передбачено можливість вжиття судом заходів забезпечення позову під час розгляду справ, а не після ухвалення рішення та не у порядку оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця. На переконання суду зазначені норми процесуального законодавства не підлягають розширеному тлумаченню, оскільки термін «на будь-якій стадії розгляду справи» не поширюється на стадію примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").
       У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.
       Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
       Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
       Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
       Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
       Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
       Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".
       З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що у рамках даної справи було подано скаргу на бездіяльність державного виконавця. В скарзі поставлено питання про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Сєвєродонецького ВДВС Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Степанюк М.В. щодо відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №68263942 з примусового виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року у справі №428/15646/18 про стягнення з АТ “Державний ощадний банк України”, в особі філії - Луганське обласне управління АТ Ощадбанк на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 62000 доларів США та 3% річних у сумі 5580 доларів США та судовий збір у сумі 8810 грн.; зобов`язання Сєвєродонецького ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження №68263942 з примусового виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2020 року у справі №428/15646/18 про стягнення з АТ “Державний ощадний банк України”, в особі філії - Луганське обласне управління АТ Ощадбанк на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 62000 доларів США та 3% річних у сумі 5580 доларів США та судовий збір у сумі 8810 грн. 
       Правові підстави саме для забезпечення позову в рамках подання скарги на дії ДВС відсутні. 
       У пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття таких заходів, як забезпечення скарги шляхом зупинення виконання за виконавчим листом, оскільки відповідно до положень вказаних вище норм вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.
       Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема, повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.
       У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом заборони вчинення виконавчих дій.
       Доводи апеляційної скарги, що суд постановив неправомірне судове рішення слід відхилити з вищенаведених підстав.
       Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
       З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» залишити без задоволення.
       Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
       Повний текст постанови складений 21 лютого 2024 року.

       Головуючий:                                                                А.П. Барильська 

       Судді:                                                                        Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров