П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/18433/23	

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,
повний текст судового рішення
складено 28.11.2023, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Димерлія О.О., Крусяна А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням обов`язкових платежів та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :
У липні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації, про:
-визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної військової адміністрації, Одеської обласної державної адміністрації за № 25/к від 19.06.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;
-поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації з 19 червня 2023 року;
-стягнути з Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням обов`язкових платежів;
-стягнути з Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000.00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він працював на посаді заступника начальника управління – начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства, та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації. Наказом Департаменту №25/к від 19.06.2023р. його було звільнено відповідно до п.1 ч.1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу». Однак, позивач звертав увагу, що фактично ані в Департаменті агарної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації, ані в Управлінні, не відбулось скорочення штату, чисельність штатних одиниць Департаменту як складала 31 одиницю, так і складає. Фактично відбулась зміна назви підрозділу управління, заступником начальника якого – начальником відділу працював Позивач. При цьому, після перейменування Управління розвитку земельних відносин, на Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства, кількість штатних одиниць збільшилась з 12 до 15 штатних одиниць. Крім того, позивач зазначав, що йому було запропоновано перевестись на посаду головного спеціаліста відділу розвитку меліорації та рибного господарства Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації з посадовим окладом 5800 грн., тобто не на аналогічну посаду, а на посаду нижчу відносно тієї, яку займав позивач. Відповідачем, за доводами позивача, не було дотримано вимог ст. 49-2 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 , одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, не запропоновано позивачу всіх наявних вакантних посад в установі, які існували на день його звільнення та відповідали його кваліфікації, не було враховано його переважне право на залишення на роботі, тощо. Отже, на думку позивача, його незаконно, без наявності на те підстав, та з порушенням його трудових прав було звільнено з займаної посади, у зв`язку із чим наявні підстави для скасування спірного наказу, поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку за час вилущеного прогулу. До того ж, оскільки з моменту звільнення, позивач за його ствердженнями перебуває у невизначеному стані щодо своєї трудової діяльності, не має повноцінної можливості заробляти на життя, що спричиняє постійне нервове напруження, незаконне звільнення знизило його ділову репутацію та вплинуло на відносини з колегами, на його емоційно-психологічний стан, призвело до перебування у пригніченому стані та емоційному перенапруженні загострило хвороби позивача, що потребує значних зусиль, позивач вважав, що має право також і на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 50000,00 грн.
Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутність підстав для задоволення позову з огляду на правомірність звільнення позивача на підставі п.1 ч.1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» у зв`язку із тим, що відбулось скорочення посади, яку займав позивач у цьому органі, внаслідок зміни структури без скорочення чисельності, що відповідає наведеній вище нормі. Відповідач також вказував про хибність тверджень позивача стосовно того, що відбулась лише зміна назви підрозділу управління, в якому він працював, адже з посадових інструкцій посад заступника Управління розвитку земельних відносин Департаменту (ліквідовано) та нової посади – Управління розвитку території, меліорації та рибного господарства (створено внаслідок реорганізації) слідує, що їх віднесено до різних структурних підрозділів; порівняльний аналіз мети посади, основних посадових обов`язків та прав посад яку займав позивач та посади заступника начальника Управління – начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства, вочевидь не дублюються та не співпадають до того ступеню, щоб можна було стверджувати про формальну зміну назв структурних підрозділів Департаменту. Відповідач також наголосив, що ним було дотримано приписів КЗпП України, запропоновано позивачу вільну вакантну посаду, однак від переведення на яку позивач відмовився, що й стало підставою для звільнення ОСОБА_1 на момент повідомлення позивача про звільнення, а також на момент прийняття спірного наказу, в структурі департаменту не було інших рівнозначних вакантних посад, на які можна було б перевести позивача.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано на вказане рішення суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, позивач виклав у своїй апеляційній скарзі фактично аналогічні обставини тим, що були указані у позові, однак на які на його думку суд першої інстанції не звернув належної уваги, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник наголошує, що його звільнення було незаконним, без наявності на те передбачених чинним законодавством підстав. Зокрема, за доводами апелянта, не відбулось скорочення посад ані в департаменті ані в Управлінні. Посилаючись на правові висновки Верховного суду, наведені зокрема у постанові від 20.07.2020 у справі №816/654/17, апелянт вказує, що сама лише трансформація одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не є підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Апелянт наголошує, що фактично відбулась лише зміна назви підрозділу управління, заступником начальника Управління – начальником відділу якого працював позивач. До того ж, відповідачем не було дотримано приписів КЗпП України, а саме не запропоновано одночасно з попередженням про звільнення рівнозначної посади тій, яку він займав, не було враховано його переважне право на залишення на роботі, тощо.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому мотивує свою позицію загалом тим, що на його думку судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено спірні обставини справи, та обґрунтовано зроблено висновок про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки наказ про звільнення позивача було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, без жодних порушень прав позивача. Виклавши у своїй апеляційній скарзі доводи, які за змістом фактично дублюють відзив на позов, відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
У відкритому судовому засіданні, яке відбулось 20.03.2024р. за участю представників сторін, апеляційний суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши також їх думку, вирішив продовжити подальший розгляд даної справи в порядку письмового провадження. 
За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 працював на посаді заступника начальника управління начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації.
Відповідно до попередження про наступне звільнення позивача було повідомлено, що відповідно до розпорядження виконуючого обов`язки голови Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 16 травня 2023 року № 280/А-2023 «Про внесення змін до розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 20 січня 2021 року № 58/од-2021» та наказів директора Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації від 17 травня 2023 року № 23/А-2023 «Про внесення змін до штатного розпису Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації на 2023 рік» і від 17 травня 2023 року № 24/А-2023 «Про введення в дію штатного розпису Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації на 2023 рік», - у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації, скорочується посада, яку обіймає позивач. Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», позивача попереджено про наступне звільнення з займаної посади, яке відбудеться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня отримання даного попередження. Одночасно запропоновано позивача перевестись на посаду головного спеціаліста відділу розвитку меліорації та рибного господарства Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації з посадовим окладом - 5800 грн. Про прийняте позивачем рішення щодо переведення на вище запропоновану посаду, відповідач просив письмово повідомити протягом 30 календарних днів з дня отримання даного попередження. (а.с.13)
З вищевказаним попередженням позивач ознайомлений 18.05.2023 року, про що свідчить його підпис.
Також, як встановив суд першої інстанції, позивач не виявив бажання зайняти запропоновану йому посаду-головного спеціаліста відділу розвитку меліорації та рибного господарства Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації. Інших посад позивачу запропоновано не було.
Наказом Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної військової державної адміністрації від 19 червня 2023 р. № 25/к «Про звільнення ОСОБА_2 » відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 83, пункту 1 частини 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постанов КМУ від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», від 07.03.2022 року № 221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та органів, що фінансуються або дотуються з бюджету в умовах воєнного стану», від 25.03.2016 року № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби», Закону України «Про відпустки», наказано звільнити позивача посади заступника начальника управління - начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації 19 червня 2023 року відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».
Вважаючи своє звільнення незаконним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відбулись зміни структури Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації, відбулись і зміни в посадових обов`язках заступника начальника управління – начальника відділу, у зв`язку із чим вважав такою, що не відповідає дійсності, позицію позивача про те, що фактично відбулась лише зміна назви структурного підрозділу, в якому працював позивач.
Також, суд першої інстанції за наслідками розгляду справи виснував про доведення відповідачем виконання ним свого обов`язку, як роботодавця згідно з приписами ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України, щодо пропозиції вакантної посади працівнику, втім позивач не виявив бажання зайняти запропоновану йому посаду. Інших посад позивачу запропоновано не було.
За вказаного, на думку суду першої інстанції, відповідачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а тому немає підстав для задоволення позову.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.6 ст.43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу". 
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (ст.5 Закону №889-VIII).
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді заступника начальника управління – начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації.
Колегією суддів з наявних у справі письмових доказів встановлено, що відповідно до структури та штатної чисельності Департаменту, затвердженого розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації від 20.01.2021р. №58/од-2021, у складі Департаменту (31 шт. од.) було два Управління - з питань розвитку аграрного виробництва та переробної промисловості (14 шт.од.) та розвитку земельних відносин (12 шт. одиниць) та сектор правового та організаційного забезпечення, головний спеціаліст з питань персоналу.
Управління розвитку аграрного виробництва та переробної промисловості складалось з начальника та трьох відділів: відділу агропромислового виробництва, технічної політики та безпеки праці (5 шт.од.), відділу з питань розвитку харчової та переробної промисловості ( 4 шт.од.), відділу фінансово-кредитної підтримки (4 шт.один.)
Управління розвитку земельних відносин (12 шт. один), яке очолював начальник управління (одночасно заступник директора Департаменту), складалось з відділу з питань використання земель та водних об`єктів (6 шт.од.) та відділу розвитку територій, меліорації та залучення інвестицій (5 шт. од.).
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 15.05.2023р. №279/А-були внесені зміни до штатного розпису Департаменту. 
Відповідно до нової структури та штатної чисельності Департаменту загальна чисельність штатних одиниць не змінилась - 31 од., але змінився штат Управління з питань розвитку аграрного виробництва та переробної промисловості (10 шт.од.), та замість Управління розвитку земельних ресурсів (12 шт. од.) у складі Департаменту з`явилось Управління з розвитку територій, меліорації та рибного господарства (15 шт.од.), сектор правового та організаційного забезпечення став відділом правового та організаційного забезпечення (4 шт.од.)
У складі новоствореного Управління з розвитку територій, меліорації та рибного господарства передбачено відділ розвитку меліорації та рибного господарства (6 шт.од.), відділ фінансово-кредитної підтримки, розвитку територій та залучення інвестицій (5 шт.од), сектор з питань використання земель та водних об`єктів (3 шт. од.).
Наказом директора Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин від 17.05.2023р. №24 новий штатний розпис Департаменту був введений в дію з 17.05.2023р.
Наказом директора Департаменту від 18.05.2023р. №10/к “Про переведення ОСОБА_3 ”, ОСОБА_3 було переведено з посади начальника відділу розвитку територій, меліорації та залучення інвестицій Управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин на посаду заступника управління - начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської ОДА з 18.05.2024р.
18.05.2023р. ОСОБА_1 отримав попередження про наступне звільнення. Одночасно з цим, позивачу було запропоновано для зайняття вакантну посаду - головного спеціаліста відділу розвитку меліорації та рибного господарства Управління з розвитку територій, меліорації та рибного господарства Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації, з посадовим окладом 5800,00 грн.
19.06.2023 відповідач прийняв оскаржуваний наказ №25/к від 19.06.2023р., яким звільнив позивача з посади позивача з посади заступника начальника управління - начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації з 19.06.2023р. на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу».
Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем указаного наказу, апеляційний суд зазначає, що у розумінні вимог п.4 ч.1 ст.83 Закону №889-VIII серед підстав для припинення державної служби також припинення за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
Пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" закріплено, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є (поміж іншим) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
З огляду на приписи указаної норми, державного службовця може бути звільнено із займаної посади за ініціативою суб`єкта призначення на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII зокрема у випадку: скорочення чисельності або штату державних службовців; скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців; реорганізації державного органу.
Так, за доводами відповідача у справі, в спірному випадку звільнення позивача ОСОБА_1 було пов`язано саме із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.
Апеляційним судом з наявних у матеріалах справи наданих сторонами письмових доказів встановлено, що відповідно до структури та штатної чисельності Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин, затвердженої розпорядженням голови Одеської ОДА від 20.01.2021р. №58/од-2021р., Департамент складався з наступних структурних підрозділів:
- Директор Департаменту;
- Управління з питань розвитку аграрного виробництва та переробної промисловості, яке у складі мало три відділи: відділ агропромислового виробництва, технічної політики та безпеки праці; відділ з питань розвитку харчової та переробної промисловості; відділ фінансово-кредитної підтримки;
- Управління розвитку земельних відносин, яке складалося з: заступника директора Департаменту начальника Управління (займав посаду позивач); відділу з питань використання земель та водних ресурсів; відділу розвитку територій, меліорації та залучення інвестицій;
- Сектор (до 31.10.2022р. - відділ) правового та організаційного забезпечення;
- Головний спеціаліст з питань персоналу.
Відповідно до структури та штатної чисельності Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин, затвердженої розпорядженням голови Одеської ОДА від 20.01.2021р. №58/од-2021р. (в редакції розпорядження в.о. голови обласної державної адміністрації від 16.05.2023р. №280/А-2023) Департамент складався з наступних структурних підрозділів:
- Директор Департаменту;
- Управління з питань розвитку аграрного виробництва та переробної промисловості, яке у складі мало два відділи: відділ агропромислового виробництва, технічної політики та безпеки праці; відділ з питань розвитку харчової та переробної промисловості;
- Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства, у структурі якого знаходились: заступник директора Департаменту начальника Управління; відділ розвитку меліорації та рибного господарства; відділ фінансово-кредитної підтримки, розвитку територій та залучення інвестицій;
- Сектор з питань використання земель та водних об`єктів;
- Відділ правового та організаційного забезпечення;
- Головний спеціаліст з питань персоналу.
З наведеного дійсно слідує, що чисельність затвердженого штатного розпису Департаменту внаслідок проведеної реструктуризації не змінилась.
Водночас, новою структурою Департаменту не передбачено Управління розвитку земельних відносин, в якому ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника управління – начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин ООДА, натомість створено нове управління - Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства та відділ розвитку меліорації та рибного господарства, в якому також наявна посада заступника начальника управління – начальника відділу.
Внаслідок указаного, у відповідача виникли підстави для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади у відповідності до п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII.
Колегія суддів при цьому, звертає увагу, що в силу приписів ч.3 ст.87 указаного вище Закону №889-VIII, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. 
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. 
При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. 
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Виходячи з приписів наведеної вище норми слідує, що при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу на суб`єкта призначення або керівника державної служби покладено обов`язок щодо працевлаштування державних службовців, які попереджаються про наступне звільнення, зокрема з моменту виникнення обставин, які зумовлюють їх можливе вивільнення.
При перевірці у контексті спірних правовідносин дотримання відповідачем наявності підстав для припинення державної служби - наявності змін структури або штатного розпису державного органу та скорочення посади, апеляційний суд приходить до висновку, що затвердження нового штатного розпису Департаменту, в якому замість Управління розвитку земельних відносин (12 шт. од.) та відділу з питань використання земель та водних об`єктів, посаду заступника начальника управління – начальника відділу у яких займав позивач- ОСОБА_1 , з`явилось Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства (16 шт. од.) з відділом розвитку меліорації та рибного господарства у своєму складі, не є доказом того, що посада позивача була скорочена внаслідок зміни структури або штатного розпису Департаменту, оскільки замість посади заступника начальника Управління земельних відносин – начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів, була створена нова посада – заступника начальника Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства – начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства.
В посадовій інструкції, затвердженій тимчасово виконуючого обов`язки директора Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації Віталія Власенко від 05.02.2021 року, у заступника начальника управління - начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів основні посадові обов`язки, зокрема: керівництво та організація роботи відділу, визначення порядку та строків розробки необхідних документів для вирішення питань щодо розпорядження землями державної власності в межах, визначених чинним законодавством України; участь у підготовці пропозицій, спрямованих на виконання актів Президента України та Кабінету Міністрів України щодо розвитку і реформування земельних відносин та вжиття заходів для їх реалізації; Участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання земель; участь у підготовці інформаційних та аналітичних матеріалів для подання толові обласної державної адміністрації; здійснення заходів з виконання та дотримання законодавства у земельній сфері; під час розгляду документацій із землеустрою; здійснення поточного моніторингу та аналіз ефективності використання земель державної форми власності; контроль своєчасного та якісного виконання структурними підрозділами облдержадміністрації і районними державними адміністраціями доручень та розпоряджень голови обласної державної адміністрації щодо розпорядження землями державної власності; організація розгляду звернень громадян, підприємств, установ та організацій, посадових осіб, запитів та звернень народних депутатів України, запитів на доступ до публічної інформації в межах компетенції відділу; у разі відсутності заступника директора Департаменту - начальника управління розвитку земельних відносин виконує його обов`язки.
В той же час, в посадовій інструкції, затвердженій директора Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації Алли Стоянової від 31.05.2023 року, у заступника начальника управління - начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства основні посадові обов`язки, зокрема: забезпечує виконання завдань і функцій, покладених на відділ відповідно до її роботи відділу; бере участь у підготовці пропозицій, спрямованих на виконання актів Президента України та Кабінету Міністрів України щодо розвитку і реформування земельних відносин та вжиття заходів для їх реалізації; бере участь у розробленні та забезпеченні виконаній загальнодержавних і регіональних програм з питань використання земель; бере участь у підготовці інформаційних та аналітичних матеріалів для подання голові обласної державної адміністрації; здійснює заходи з виконання та дотримання законодавства у земельній сфері під час розгляду документації із землеустрою; здійснює контроль за дотриманням правил використання водних біоресурсів; запроваджує спеціальні форми статистичної звітності в галузі рибного господарства щодо водних біоресурсів, забезпечує виконання прикладних науково-дослідних робіт у сфері меліорації земель; розробляє пропозиції з охорони та раціонального використання меліорованих земель, підвищення родючості ґрунтів, бере участь у розробленні умов експлуатації меліоративних систем у разі приватизації майна сільськогосподарських підприємств, які мають у своєму користуванні меліоровані землі.
Проаналізувавши викладене, можна дійти висновку, що до повноважень заступника начальника Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства – начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства (новостворена посада), частково увійшли повноваження, які були до цього у позивача, та додатково інші нові повноваженнями.
Колегія апеляційного суду звертає увагу, що згідно матеріалів справи, зміни до Положення про Департамент аграрної політики, продовольства та земельних відносин шляхом видання його в новій редакції були внесені лише розпорядженням Голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації №653/А-2023 від 29.08.2023, тобто вже після звільнення позивача з посади.
Недоречними у зв`язку із цим є посилання суду першої інстанції на порівняння посадових обов`язків заступника начальника управління – начальника відділу (Позивача) за наслідком аналізу посадових інструкцій від 05.02.2021 та від 31.05.2023, тобто до затвердження Положення, про яке згадувалось вище.
Отже, на час попередження позивача про звільнення не було документального підтвердження зміни або розширення функціональних повноважень та обов`язків нової посади – заступника начальника управління – начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства, у порівнянні зі "старою", враховуючи, що посадова інструкція заступника начальника Управління – начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства була затверджена тільки 31.05.2023. 
За вказаного, є необґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що відбулись зміни структури Департаменту аграрної політики та зміни в посадових обов`язках заступника начальника Управління – начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства станом на час виникнення спірних правовідносин.
Отже, на час попередження позивача про звільнення, у відповідача не було належних підстав для такого.
Окрім того, виходячи з встановлених обставин справи та вищенаведеного у сукупності, відповідач на переконання апеляційного суду, не довів, що ним здійснювалось порівняння посади, яку займав позивач та новоствореної посади заступника начальника Управління – начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства. Крім того, відповідач не надав обґрунтувань стосовно причин, за яких новостворена посада заступника начальника Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства – начальника відділу розвитку меліорації та рибного господарства не була запропонована позивачу, а станом на день попередження про звільнення - 18.05.2023р., цього ж дня була зайнятою іншою особою ОСОБА_3 , яку призначено з 18.05.2023, і попередня посада якої не була пов`язана зокрема із сферою рибного господарства (водних біоресурсів).
Як було зазначено вище, одночасно з попередженням про звільнення, позивачу було запропоновано перевестись не на аналогічну посаду, а на посаду нижчого рівня відносно тої, яку попередньо займав позивач.
Апеляційний суд ще раз звертає увагу на те, що станом на час попередження про звільнення позивача не було розроблено та затверджено нове положення про Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства, а також не було затверджено нового Положення про Департамент аграрної політики, продовольства та земельних відносин. З наведеного слідує, що відповідач не мав ніякої можливості порівнювати чим відрізняється посада, яку займав позивач, від тієї посади, яка була зазначена у новому штатному розписі.
З огляду на викладене вище, вбачаються необґрунтованими доводи відповідача про правомірність звільнення позивача через скорочення посади служби внаслідок зміни структури державного органу без скорочення чисельності або штату службовців та про відсутність можливості пропозиції для позивача іншої рівноцінної посади.
Колегія суддів вважає за доцільне наголосити, що з огляду на правові позиції Верховного Суду, викладені зокрема у постановах від 11 червня 2020 року у справі №826/19187/16 та від 24 липня 2020 року у справі № 816/654/17, саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження.
Так само оптимізація системи державних органів чи структури окремого державного органу, унаслідок яких змінюється назва посади, належність посади державної служби до певної категорії посад; основні посадові обов`язки, є зміною істотних умов державної служби, що за змістом та юридичними наслідками не є беззаперечною підставою звільнення державного службовця.
На думку апеляційного суду, відповідачем не доведено того факту, що функції та завдання новоствореного відділу розвитку меліорації та рибного господарства Управління розвитку територій, меліорації та рибного господарства не є подібними до тих, які виконував відділ з питань використання земель а водних об`єктів Управління з розвитку земельних відносин, а кваліфікаційні вимоги до посади начальників вказаних відділів з заступників начальників зазначених управлінь не є тотожними, що основні посадові обов`язки позивача залишились.
Також, апеляційний суд враховує викладені у апеляційній скарзі посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду у постанові від 23.02.2023 по справі № 140/9066/21 де наголошено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби зобов`язаний не лише попередити державного службовця про наступне звільнення, а й одночасно з цим запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю (п. 50 Постанови).
Крім того, в наказі про звільнення №25-к від 19.06.2023р. не вказано конкретної підстави звільнення позивача. При цьому, колегія суддів зауважує, що п.1 ч.1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» містить в собі декілька підстав для звільнення, що свідчить про необґрунтованість спірного наказу.
На думку апеляційного суду, на користь необґрунтованості спірного наказу свідчить також і те, що в ньому відсутнє посилання на розпорядження Голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації стосовно внесення змін до структури і штатного розпису Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин та Положення про Департамент аграрної політики, продовольства та земельних відносин. 
Отже, підсумовуючи усе викладене вище у сукупності, апеляційний суд прийшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийняття оспорюваного позивачем наказу Департаменту аграрної політики, продовольства тa земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації, Одеської обласної військової адміністрації за №25/к вiд 19.06.2023 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", відтак такий наказ за висновком апеляційного суду, - є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 січня 2013 року у справі "Волков проти України", звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як способу відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих    Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
За таких підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом поновлення на посаді, з якої був звільнений, з 19.06.2023. 
Відповідно до пп.2, 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україні від 08.02.1995 №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
За приписами п.8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Середньоденна заробітна плата позивача згідно довідки Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин від 15.03.2024 №37 становить 809,41 грн. виходячи із 18 фактично відпрацьованих днів.
Отже, враховуючи вищевикладене та те, що останній день роботи позивача є днем звільнення, - 19.06.2023р., у зв`язку з чим період вимушеного прогулу складає 218 робочих днів, зокрема, у період з 20.06.2023 по 20.03.2024р. (дата ухвалення судом рішення). 
Виходячи з викладеного, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 176 451,38 грн.
Надаючи оцінку доводам апелянта з приводу відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступних висновків.
В силу приписів п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
При цьому, у розумінні вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Так, обґрунтовуючи таку необхідність Позивач у справі зазначав зокрема в позовній заяві, що з моменту незаконного звільнення він перебуває у невизначеному стані щодо своєї трудової діяльності, не має повноцінної можливості заробляти на життя, що спричиняє постійне нервове напруження, незаконне звільнення знизило його ділову репутацію та вплинуло на відносини із колегами та вплинуло на його емоційно- психологічний стан. Крім того, незаконність звільнення призвело до перебування позивача у пригніченому стані , загострило його хвороби, тощо.
З цього приводу необхідно зазначити, що необхідним для вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди є з`ясування чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Як визначено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. 
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. 
Порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликає у людини негативні емоції. 
Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. 
Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
З огляду на встановлені апеляційним судом обставини справи, колегія суддів вважає, що незаконним звільненням позивачу могла бути заподіяна моральна шкода. Однак, при цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру такої заподіяної протиправними діями відповідача пов`язаними із незаконним звільненням ОСОБА_1 моральної шкоди, також позивачем не зазначено мотивів, з яких він виходив, визначаючи розмір заявленої до стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 50 000 грн. 
За наведених мотивів, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню.
Отже, за наслідками апеляційного перегляду справи, судова колегія дійшла переконання, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення протиправним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, у зв`язку із чим вбачає підстави для скасування рішення суду з ухваленням нового про часткове задоволення вимог позивача.
Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до частини 2 ст. 242 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Згідно з частиною 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2023р - скасувати, та прийняти нове судове рішення у даній справі, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а шляхом визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позову, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, яку він обіймав на час звільнення - підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 326, 328, 371 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 р. у справі № 420/18433/23 - скасувати.
Ухвалити у даній справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної військової адміністрації, Одеської обласної державної адміністрації за № 25/к від 19.06.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;
Поновити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу з питань використання земель та водних об`єктів управління розвитку земельних відносин Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації з 19 червня 2023 року.
Рішення в частині поновлення на посаді допустити до негайного виконання.
Стягнути з Департаменту аграрної політики, продовольства та земельних відносин Одеської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 176    451 грн. 38 коп. з відрахуванням обов`язкових платежів.
В решті позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	О.О. Димерлій    А.В. Крусян