Справа № 461/10006/23                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 33/811/54/24                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

19 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
з участю адвоката - Максиміва В.І.
представника Львівської митниці – Зирянова О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , за ч.6 ст. 481 МК України за апеляційною скаргою представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року,
встановив :
постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року провадження у справі про порушення митних правил відносно,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм Фоп ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 17.08.2015, виданий 4613, РНОКПП НОМЕР_2 ,
закрито у зв`язку з відсутністю складу і події зазначеного правопорушення.
Згідно протоколу про порушення митних правил №1571/209000/23, 09.11.2023 близько 23 год. 03 хв., в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці Держмитслужби, смугою руху «червоний коридор», в напрямку «виїзд з України», прибув транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . За даними інформаційних електронних баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС встановлено, що ОСОБА_1 28.06.2023 через митний пост «Мостиська», пункт пропупуску «Шегині – Медика» Львівської митниці ввіз на територію України транспортний засіб комерційного призначення — напівпричіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , у митному режимі «тимчасове ввезення до 20 днів». Станом на 10.11.2023 вказаний транспортний засіб за межі митної території України не вивозився, в інший митний режим згідно законодавства не поміщений.
На момент перетину кордону у ОСОБА_1 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 МК України, не надав та з повідомленням, у відповідності до ст.192 МК України, до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили) не звертався.
Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковано за ч.6 ст.481 МК України.
На дану постанову представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову; винести нову постанову, якою визнати громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що вважає висновок суду помилковим і необґрунтованим.
Апелянт зазначає, що на момент складання протоколу гр. ОСОБА_1 вказав, що йому невідоме місце перебування пів причепа, так як після доставки на вул. Конюшинна, ЗО, м. Львів він захворів. Жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України не надав, звернень від громадянина до Львівської митниці не надходило.
Звертає увагу, що судом вказується на те, що з 14.07.2023 по 28.07.2023 гр. ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні. В свою чергу в період з 28.07.2023 по 10.11.2023(по дату складання протоколу митним органом) в матеріалах справи відсутні докази дії обставин непереборної сили (форс-мажору) як стосовно предмету правопорушення напівпричіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_5 , який згідно пояснень особи було доставлено за адресою вул. Конюшинна, 30, м. Львів, що не є територією ведення активних бойових дій, так і стосовно суб`єкта, який лікувався по 28.07.2023 року.
Зазначає, що сертифікат ТПП України від 14.12.2023 № 4600-23-4727 (на який посилається представник особи, що притягується до відповідальності), яким ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): ремонт ходової частини напівпричепа, що стало причиною невивезення, не може вважатися беззаперечним доказом про існування обставин непереборної сили, які перешкоджали гр. ОСОБА_1 вивезти напівпричіп.
Вважає, що покликаючись на обставини, які виникли у зв`язку з аварією особа повинна довести причинний зв`язок між неможливістю виконання свого обов`язку та ремонтом.
У судовому засіданні представник Львівської митниці Держмитслужби Зирянов О.Ю. подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.
Адвокат Максимів В.І., який діє в інтересах особи, щодо якої складено протокол про порушення митних правил, ОСОБА_1 , заперечив проти задоволення апеляційних вимог, просив залишити рішення судді суду першої інстанції без змін. Проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 не заперечив.
Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, а також наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При цьому, відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
На переконання апеляційного суду, зазначених вимог закону суддя суду першої інстанції дотрималася у повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про порушення митних правил №1571/209000/23, 09.11.2023 близько 23 год. 03 хв., в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці Держмитслужби, смугою руху «червоний коридор», в напрямку «виїзд з України», прибув транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . За даними інформаційних електронних баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС встановлено, що ОСОБА_1 28.06.2023 через митний пост «Мостиська», пункт пропупуску «Шегині – Медика» Львівської митниці ввіз на територію України транспортний засіб комерційного призначення — напівпричіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , у митному режимі «тимчасове ввезення до 20 днів». Станом на 10.11.2023 вказаний транспортний засіб за межі митної території України не вивозився, в інший митний режим згідно законодавства не поміщений.
Так, відповідно до ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст. 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Згідно норм ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, встановлених Митним кодексом України, або поміщені в інший митний режим.
Статтею 460 Митного кодексу України визначено, що вчинення порушення митних правил, передбачених, в тому числі статтею 481 Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.
З матеріалів справи вбачається, що згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 з 14.07.2023 по 28.07.2023 перебував на лікуванні.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що напівпричіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , знаходився на ремонті у ФОП ОСОБА_3 з 15.07.2023 по 10.12.2023, що підтверджується копіями листа від 10.12.2023, рахунку №143 від 10.12.2023 та акту надання послуг №143 від 10.12.2023.
Згідно Сертифіката Львівської торгово-промислової палати №4600-23-4727 від 14.12.2023, виданого ФОП ОСОБА_2 , засвідчено форс – мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме аварію, яка унеможливила експлуатацію комерційного транспортного засобу (напівпричіпа), що унеможливило виконання зобов`язання вивезення транспортного засобу комерційного призначення — напівпричіпа марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 . Період дії форс – мажорних обставин з 18.07.2023 по 14.12.2023, що підтверджується копією такого.
Отже, з огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язковий елемент складу порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 481 МК України, зважаючи на обставини непереборної сили, через що останній не зміг виконати зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу комерційного призначення — напівпричіп марки «Schmitz», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 .
Таким чином, на переконання апеляційного суду зазначені обставини відповідно до вимог ч. 1 ст. 460 МК України виключають відповідальність ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, оскільки стороною захисту доведено причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням обов`язку та наявністю форс-мажорних обставин, що унеможливили вивезення автомобіля за межі митної території України.
Водночас, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Апеляційний суд у даному контексті враховує правові позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (Baklanov v. Russia, заява №68443/01, рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (Frizen v. Russia, заява №58254/00 рішення від 24.12.2005), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia, заява №30352/03, п. 38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника Львівської митниці Держмитслужби та для скасування оскарженої постанови.
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 529 МК України апеляційний суд-
постановив :
Апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року – залишити без задоволення. 
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року щодо  ОСОБА_1 , за ч.6 ст. 481 МК України – залишити без змін. 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА