ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України
28 лютого 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/2780/23
Головуючий у першій інстанції – Бездідько В. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/127/24
Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
заявник: ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області, Орган опіки та піклування Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району, Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 вересня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.
                                    У С Т А Н О В И В: 
У червні 2023 року ОСОБА_1 у порядку окремого провадження звернулася із заявою, в якій просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Прилуки Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації народжень відділом РАЦС Прилуцького МУЮ Чернігівської області зроблено актовий запис 10 червня 2010 року за № 262, матір`ю якої є заявниця.
ОСОБА_1 посилалася на те, що з 2007 року почала проживати разом із ОСОБА_2 однією сім`єю у належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Указувала, що ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за її вказівкою. 24 вересня 2010 року ОСОБА_1 зареєструвала місце проживання у належному ОСОБА_2 будинку. 20 січня 2012 року заявниця та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув у с. Білогорівка Луганської області. ОСОБА_1 зазначає, що після смерті батька дитини виникла необхідність у оформленні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що зумовило звернення з цією заявою. Посилалась на те, що батьківство ОСОБА_2 щодо ОСОБА_4 підтверджується спільним проживанням з 2007 року заявниці та ОСОБА_2 , у тому числі в період зачаття та народження доньки, однією сім`єю за однією адресою, наявність спільного побуту та ведення спільного господарства. Наведене підтверджується показами рідних та знайомих, що мешкають у с. Малківка.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 вересня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши її заяву, та встановити, що ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Прилуки Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації народжень відділом РАЦС Прилуцького МУЮ Чернігівської області зроблено актовий запис від 10 червня 2010 року за № 262, матір`ю якої є ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надано належної оцінки поясненням заявниці, письмовим доказам щодо  місця проживання та реєстрації ОСОБА_1 , а також свідченням односельців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які в сукупності підтверджують спільне проживання заявниці разом з ОСОБА_2 , ведення ними спільного господарства до народження дитини, спільне виховання та визнання останнім за життя батьківства щодо доньки. 
Скаржниця указує на те, що судом першої інстанції не враховано, що справа розглядалася в порядку окремого провадження, під час якого не застосовуються норми щодо змагальності, де кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і, на які вона посилається як на підставу вимог та заперечень, та норми щодо меж судового розгляду. За власною ініціативою суд не витребував докази, які вважав необхідними у даному випадку, якщо наданих заявницею доказів вважав недостатніми.
Наголошує на тому, що, указуючи на необхідність надання висновку судово-біологічної експертизи, суд порушив вимоги ст. 110 ЦПК України щодо оцінки висновку експерта, тобто визначив пріоритет одного доказу над іншими, які нею надані. Судом не враховано існуючі перешкоди у  проведенні експертизи, зокрема те, що ОСОБА_2 загинув і похований, що ускладнює процес відібрання зразків для експертизи, а також вартість та строки її проведення.
Відзиви на апеляційну скаргу від заінтересованих осіб у встановлений судом строк не надходили.
У судове засідання апеляційного суду, по якому оголошено перерву до 09 год. 00 хв 28 лютого 2023 року, учасники справи або їх представники не з`явилися.
ОСОБА_1 та її адвокат Денисенко С.В., Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 113, 114).
Від Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району, як органу опіки та піклування, та Прилуцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представника.
За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, враховуюче наступне.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення факту батьківства, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у справі докази не достатні для встановлення такого факту.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, 12 липня 2007 року ОСОБА_1 розірвала шлюб із ОСОБА_7 , про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 204 та видано 12 березня 2010 року свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 6).
Довідкою Малківського старостинського округу № 10 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 05 червня 2023 року за вих. № 141 повідомлено, що зі слів сусідів та мешканців села ОСОБА_1 з 2007 року до дати реєстрації місця проживання 24 вересня 2010 року проживала без реєстрації у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони були пов`язані побутом, вели спільне господарство (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис 10 червня 2010 року за № 262 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , у якому батьками дитини зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с. 7).
Копією актового запису про народження № 262 від 10 червня 2010 року, направленого на запит апеляційного суду, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджено, що запис про батька вчинено на підставі заяви матері № 26/02-22 від 10 червня 2010 року відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється дитиною з інвалідністю (а.с. 8, 9).
З 24 вересня 2010 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується записами із домової книги (а.с. 11-12).
20 січня 2012 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 (а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер в с. Білогорівка Луганської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 16).
Листом Малківського старостинського округу № 10 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 19 лютого 2024 року за вих. № 25 повідомлено, що 23 серпня 2000 року ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з Карточкою прописки прибули та зареєстрували місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено Малківським старостинським округом № 10 Сухополов`янської сільської ради актовий запис № 133 від 23 липня 2023 року. Інформацією про батька ОСОБА_2 старостат не володіє.
Листом Прилуцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 27 лютого 2024 року за вих. № 1309 повідомлено, що із заявою на отримання одноразової грошової допомоги щодо загиблого ОСОБА_2 зверталася його дружина ОСОБА_1 .
Заявниця просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для оформлення пенсії по втраті годувальника.
Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно з ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ч. 1–3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. 
Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 при народженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не перебувала у шлюбі і запис про батька дитини вчинено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.
20 січня 2012 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту батьківства, ОСОБА_1 зазначала, що з 2007 року проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , який являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і встановлення факту батьківства необхідно для реалізації права на отримання пенсії по втраті годувальника.
На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надано суду такі письмові докази:
-  копію довідки Малківського старостинського округу № 10 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 05 червня 2023 року за вих. № 141 про те, що зі слів сусідів та мешканців села ОСОБА_1 з 2007 року до дати реєстрації місця проживання 24 вересня 2010 року проживала без реєстрації у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони були пов`язані побутом, вели спільне господарство (а.с. 10).
-  копію записів із домової книги на будинок АДРЕСА_1 , якими підтверджено, що з 24 вересня 2010 року ОСОБА_1 зареєстровано за цією адресою.
Судом першої інстанції під час розгляду справи допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Допитана в судовому засіданні за клопотанням заявниці свідок ОСОБА_5 пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особисто, останні не менше 15 років тому почали спільно проживати у будинку ОСОБА_2 , у них народилася донька ОСОБА_10 , яку вони виховували спільно, як батько і мати.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням заявниці свідок ОСОБА_6 зазначав, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особисто, вони не менше 15 років тому почали спільно проживати у будинку ОСОБА_2 , у них народилася донька ОСОБА_10 , яку вони виховували спільно, як батько і мати, підтримували сімейні стосунки між собою.
Дослідивши надані заявницею докази та вислухавши пояснення свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого по суті висновку про те, що письмові докази щодо місця проживання та реєстрації заявниці та свідчення односельців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не являються достатніми доказами на підтвердження батьківства ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Апеляційний суд виходить з того, що у довідці про проживання ОСОБА_1 з 2007 року до дати реєстрації місця проживання 24 вересня 2010 року у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 орган місцевого самоврядування зазначив, що викладена у ній інформація наведена зі слів сусідів та мешканців села, а записи з домової книги про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 підтверджують факт її проживання з ОСОБА_2 з кінця вересня 2010 року, але не підтверджують обставини, які підлягають встановленню для визнання факту батьківства.
Крім довідки Малківського старостинського округу № 10 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 05 червня 2023 року за вих. № 141 проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2007 по 2010 роки, тобто до народження дитини, іншими доказами не підтверджено, хоча за доводами заявниці тривало три роки.
ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили про визнання ОСОБА_2 за життя батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його участь у спільному вихованні чи утриманні дитини. Зокрема, матеріали справи не містять жодного фото, яке б засвідчувало обставини повернення ОСОБА_1 з пологового будинку після народження дитини або спільного побуту родини, проживання, відпочинку, зі святкування днів народження доньки, інших свят, проводження звичайних сімейних буднів, тощо, на протязі життя дівчинки.
Відсутні докази, які б на підтверджували, що за життя ОСОБА_2 надавав дитині матеріальну допомогу або утримував її (надавав кошти, придбав речі, одяг, здійснював оплату за садок, харчування у школі, відвідування гуртків тощо). ОСОБА_1 не надано також належних та допустимих письмових доказів (листів, анкет, документів, медичних даних), які б свідчили про визнання за життя ОСОБА_2 батьківства щодо дитини, відповідних клопотань заявницею не заявлено. 
Лише покази ОСОБА_5 , ОСОБА_6 без інших належних доказів не підтверджують обставини визнання ОСОБА_2 за життя батьківства щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не свідчить автоматично про те, що померлий визнавав  ОСОБА_11 своєю дитиною.
Апеляційний суд погоджується з доводами заявниці про те, що за відсутності висновку судово-біологічної експертизи не виключається можливість встановлення батьківства на підставі інших доказів, оскільки висновок експертизи є лише одним із засобів доказування, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі. Разом з тим, наданих доказів має бути достатньо для встановлення фактичних даних, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також доказів, що підтверджують визнання особою батьківства. 
Суд зобов`язаний надати оцінку наданим доказам, поясненням свідків та витребувати докази, якщо надані заявницею докази вважає недостатніми. Разом з тим, наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій несуть сторони. Заявниця та її представник не скористались правом  участі у судових засіданнях апеляційного суду особисто чи в порядку відеоконференції поза межами приміщення суду, хоча справа слухалась тривалий час.
Незважаючи на те, що при вирішенні справ в порядку окремого провадження суд не обмежений принципом змагальності сторін та має право витребувати відповідні докази для встановлення фактичних обставин справи, відсутність заявниці та її представника в суді апеляційної інстанції в ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 позбавило колегію суддів можливості з`ясувати додаткові обставини, які могли б слугувати підставою для встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , та витребувати відповідні докази, що їх  підтверджують. 
Таким чином, ураховуючи фактичні обставини справи та наявні письмові докази, пояснення свідків у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні заяви про встановлення факту батьківства, оскільки наявні у справі докази в сукупності не підтверджують батьківства ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у свідоцтві про народження дитини батько записаний зі слів матері. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи зазначених висновків суду не спростовують.
За таких обставин, апеляційний суд розглянувши справу в межах доводів, наведених заявницею у апеляційній скарзі, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Керуючись ст.  367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 вересня 2023 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 березня 2024 року.

Головуюча:                                                                      Н.В. Шитченко

Судді:                                                                               О.Є. Мамонова

                                                                                          О.І. Онищенко