Справа № 161/16671/23 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/187/24  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 січня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Шевчук Л. Я.,    

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року,

                                          В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідачка ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються АТ «ОГС «Волиньгаз», нею отримуються, але не оплачуються. 
Фактом приєднання відповідачки до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є сплата за послуги Оператора ГРМ та документальне підтвердження споживання природного газу, а саме: щомісячні показання лічильника газу, які відображені у виписці з фінансового стану та довідці про споживання природного газу відповідачкою по її особовому рахунку.
Проте, у порушення умов цього договору ОСОБА_1 не здійснює оплату за розподіл природного газу, унаслідок чого станом на 25.09.2023 за період з січня 2020 року по вересень 2023 року виникла заборгованість у розмірі 6076,27 грн, яку остання добровільно не погашає.
Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути із відповідачки заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 6076,27 грн та 2684,00 грн судового збору.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року позов задоволено. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 6076,27 грн та 2684,00 грн судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені відповідачки ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову у позові.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду в частині стягнення судового збору скасувати з таких підстав.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено фактом споживання природного газу та довідкою про фінансовий стан по особовому рахунку (а.с.10, 11).
Позивач являється оператором газорозподільної системи, який здійснює розподіл природного газу.
Із наданої позивачем інформації у вигляді письмових довідок вбачається, що по особовому рахунку відповідачки газопостачання включено; прилади: опалення – 1 од., плита – 1 од, площа – 190 кв.м, кількість людей – 1. Споживання за газовий рік 2019-2020 становить 869,21 куб.м; споживання за газовий рік 2020-2021 становить 762,37 куб.м; споживання за газовий рік 2021-2022 становить 1699,59 куб.м.
Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір № 2498), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (далі Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.
За змістом статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі, побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема, в якості сировини, а не для перепродажу.
Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі, побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).
Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі, споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Доступ споживачів, у тому числі, побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі, побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі, побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
За змістом пунктів 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Нормами статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних, а згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 цього ж Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу»  розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити Оператору ГРМ вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.
Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.
Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Наведене спростовує посилання відповідачки в апеляційній скарзі на неукладення із позивачем договору розподілу природного газу, оскільки обов`язок щодо такого укладення лежить саме на споживачеві, а факт приєднання відповідачки до умов Типового розподілу природного газу є документально підтверджене споживання відповідачкою природного газу.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Відповідачка не повідомляла суд та не подавала доказів про те, що у спірний період природний газ не постачався до її будинку або постачався іншим постачальником, з яким відповідачка уклала відповідний договір і послуги якого оплачувала, відсутні відомості про звернення відповідачки до позивача із заявами про відключення від споживання природного газу, тому відповідачка зобов`язана оплатити  надані послуги.
Згідно з положеннями пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.
Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Договору).
Згідно з вимогами п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу).
Відповідно до  п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу  річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за  газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.
Матеріалами справи встановлено, що за газовий рік 2019-2020 побутовим споживачем ОСОБА_1 було спожито 869,21 куб.м природного газу, за газовий рік 2020-2021 – 762,37 куб.м, за газовий рік 2021-2022 – 1699,59 куб.м, що підтверджується довідкою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (а.с.11).
При цьому місячна вартість у 2021, 2022 та 2023 роках була розрахована як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу).
Постановою НКРЕКП № 2766 від 30.12.2020 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз» було установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.01.2021 у розмірі 1,57 грн за 1 куб.м на місяць (без урахування ПДВ). З урахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,884 грн за 1 куб.м.
Таким чином, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п. п. 6.1 та 6.2 Типового договору розподілу для відповідачки була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодах:
- з січня 2021 року по грудень 2021 року у розмірі: 869,21 куб.м / 12 міс. = 72,43 куб.м х 1,884 грн за 1 куб.м = 136,47 грн в місяць;
- з січня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі: 762,37 куб.м / 12 міс. = 63,53 куб.м х 1,884 грн за 1 куб.м = 119,69 грн в місяць;
- з січня 2023 року по грудень 2023 року у розмірі: 1699,59 куб.м / 12 міс. = 141,63 куб.м х 1,884 грн за 1 куб.м = 266,84 грн в місяць.
За  період з січня 2021 року по вересень 2023 року споживачу ОСОБА_1 нараховано заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 6076,27 грн (а.с.10). 
Розрахунок вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 проведено позивачем у відповідності до положень діючого законодавства та відповідачкою не спростовано.
Посилання в апеляційній скарзі на неконституційність прийнятих НКРЕКП нормативно-правових актів, які не зареєстровано Міністерством юстиції, за якими проведено розрахунок заборгованості – відхиляються апеляційним судом. 
Так, частиною шостою статті 14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. 
Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП.
Відповідно до приписів статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з  нормами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах с. Забороль Луцького району Волинської області у віданні позивача – відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовуються Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 № 813 зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 31.05.2019 № 914 про видачу ліцензії на розподіл природного газу позивачу. Видача ліцензії, уповноваженим на це державним органом підтверджує законність перебування газорозподільної системи у віданні позивача.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Справи за позовами операторів газорозподільної системи про стягнення  заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, у яких надавалася  правова оцінка поняттям надання послуг з постачання природного газу, приєднання до договору про надання послуг, застосування норм Кодексу ГРМ, неодноразово були предметом розгляду Верховним Судом, тому при розгляді цієї справи апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду в постановах від 14.09.2022 у справі № 717/341/21, від 18.02.2021 року у справі № 922/1703/20, від 10.110.2023 у справі № 339/221/20.
Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність тієї обставини, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільчої системи «Волиньгаз» має право вимоги за цим позовом – відхиляються апеляційним судом, оскільки згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним із видів економічної діяльності АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення відповідачкою нормативно-правових актів та її особистої оцінки повноваженням позивача на здійснення діяльності з розподілу природного газу, які спростовуються наведеними вище обставинами та нормами законодавства.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в частині стягнення заборгованості за надані позивачем послуги з розподілу природного газу.
Разом із тим, задовольнивши вимоги про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги, суд першої інстанції також стягнув із відповідачки витрати по сплаті судового збору.
Із приєднаної до апеляційної скарги копії пенсійного посвідчення встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи.
З урахуванням наведеного та тієї обставини, що відповідачку на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, то позивачу сплачений ним за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2684 грн (а.с.1) необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки висновки суду першої інстанції щодо необхідності відповідачкою відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в означеній частині.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         

                                         П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року в частині стягнення судового збору – скасувати.
Компенсувати Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України сплачений ним за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.
У решті рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.      

Головуючий – суддя     

Судді