Номер провадження: 33/813/331/24
Номер справи місцевого суду: 504/3953/23 
Головуючий у першій інстанції Сафарова  А. Ф. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.
за участю:
секретаря судового засідання - Виходець А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року,- 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції
Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу.
Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
На вищевказану постанову суду особа яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 11 грудня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне. 
Суд першої інстанції про дату час судового засідання належним чином не сповістив ОСОБА_1 , крім того не надав йому матеріали справи для ознайомлення.
Постанова суду від 17 листопада 2022 року у справі №523/14148/22 не набрала законної сили, тому не може бути прийнята судом як доказ повторності.
Також, апелянт вказав, що у протоколі не зазначено технічного засобу яким зроблено відеозапис, такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання судової повістки на його електронну адресу, а також у додаток «Viber» (а.с. 44, а.с.44 зворот).
Будь-яких клопотань чи заяв до апеляційного суду від ОСОБА_1 не надходило. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Так, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 163556 від 11 вересня 2023 року вбачається, що 11 вересня 2023 о 17:25 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Першотравневе, вул. Щепоткіна, 35, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW328», н/з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування постановою Суворовського р/с №14507/4113/04-2022 від 28.10.2022 повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.
Матеріали справи про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП містять наступні зібрані докази: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 163556 від 11.09.2023 року (а.с. 2); 
- копія паспорту ОСОБА_1 (а.с.3) 
- копія постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2022 року відповідно до якої за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.4). 
- витяг інспектора САП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області з якої вбачається що відповідно до постанови ЕАТ/7613678 від 27 серпня 2023 року ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою позбавленою права керування, накладено на нього штраф у розмірі 20400 грн. (а.с.5).
- диск з відеозаписом з місця події (а.с.7).
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 встановленою постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 рокута порушення ним вимог п. 2.1 (а) ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП. 
Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції про дату час судового засідання належним чином його не сповістив, апеляційний суд вважає необгрунтованими оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме про судове засідання призначене на 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 був сповіщений sms-повідомленням на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.19). 
Доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що постанова суду від 17 листопада 2022 року у справі №523/14148/22 не набрала законної сили, тому не може бути прийнята судом як доказ повторності, апеляційний суд також вважає необгрунтованими оскільки постанова суду була винесена 17 листопада 2022 року і апелянтом оскаржена не була, а отже набрала законної сили. 
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що у протоколі не зазначено технічного засобу яким зроблено відеозапис, тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, апеляційним судом не приймаються, оскільки способами захисту, визначеними чинним законодавством, а саме, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не скористався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.
Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1  є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення - є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року- залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

 Суддя Одеського апеляційного суду  О.С. Комлева