ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 березня 2024 року 	м.Суми	

Справа №587/2285/23 
Номер провадження 22-ц/816/289/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2023 року у складі судді Черних О.М., ухваленого в м. Суми, 
в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на період навчання,
в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08 березня 2003 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. У період їх шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
На даний час син навчається у Сумському державному університеті, є студентом 2 курсу навчально-наукового інституту бізнесу економіки та менеджменту, очної (денної) форми здобуття освіти, за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року.
Вказувала, що син перебуває на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу не надає.
ОСОБА_2 на даний час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , а тому має можливість сплачувати аліменти.
Зазначала, що вона не працює за станом здоров`я та здійснює догляд за матір`ю відповідача – ОСОБА_4 , 1949 року народження, яка має ряд хронічних захворювань. 
Посилаючись на вищевказані обставини, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання, або до досягнення сином двадцяти трьох років.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до закінчення ним навчання в Сумському державному університеті, тобто до 30 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення сином 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 1073 грн 60 коп.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_2 є працездатною особою, інших утриманців не має. Відповідачем не надано доказів про те, що його матеріальне та сімейне становище позбавляє можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі частини від заробітку (доходу).
Окрім того, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини на період навчання, вважає, що наявні обставини, які свідчать про потребу та наявність достатніх підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, у зазначеному нею у позові розмірі.
Вказує, що надані нею довідка про навчання та довідка про стан здоров`я матері відповідача, за якою вона доглядає, є належними доказами.
В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).
Відповідно до довідки про навчання Сумського державного університету від 21 липня 2023 року № 53-Д.313/23 ОСОБА_3 є здобувачем освітнього ступеня бакалавр 2 курсу навчально-наукового інституту бізнесу, економіки та менеджменту очної (денної) форми здобуття освіти. Навчається за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року (а.с. 9).
Згідно з довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області від 21 червня 2023 року № 294-11-11 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловік; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свекруха (а.с. 8).
З довідки комунального некомерційного підприємства Степанівської селищної ради «Амбулаторія загальної практики та сімейної медицини смт Степанівка» від 05 червня 2023 року вбачається, ОСОБА_4 має захворювання та знаходиться під наглядом сімейного лікаря (а.с.16).
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані по справі докази свідчать про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на повнолітню дитину у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання. 
Колегія суддів погоджується із рішенням суду та не вбачає підстав для зміни присудженого до стягнення розміру аліментів.
Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;  доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;  інші обставини, що мають істотне значення.
Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивачки з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх його доходів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Позивачкою, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що повнолітній син потребує допомоги на своє утримання від батька у розмірі частини від його доходу, з огляду на рівність обов`язків обох з батьків матеріально забезпечувати дитину.
Також позивачкою не доведено те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в більшому розмірі.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачка здійснює догляд за матір`ю відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 потребує догляду сторонніх осіб, а ОСОБА_1 здійснює за нею догляд.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова