ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/14508/21  Номер провадження 22-ц/814/842/24	Головуючий у 1-й інстанції Чуванова  А.М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А. І.
Суддів:    Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі:  Коротун І.В. 
учасники справи: 
відповідач ОСОБА_1 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал-Банк» 

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 липня 2023 року, ухвалене суддею Чувановою А.М., повний текст рішення складено – 28 липня 2023 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2021 року АТ «Універсал Банк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.12.2017 року у розмірі 123 691,36 грн. станом на 15.03.2021 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 110 412,95 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 13 278,51 грн. та судові витрати у розмірі 2 270 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 02.12.2017 року   ОСОБА_1 підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02.12.2017 року. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним станом на 15.03.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 123 691,36 грн., яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 110 412,95 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 13 278,51 грн.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 28.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 37-38).

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023 року, головуючим у справі визначено суддю Чуванову А.М. (а.с. 41).

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.04.2023 року прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін на 22.05.2023 року о 14-00 год. (а.с. 42).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 липня 2023 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про суму кредитного ліміту, сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Сплачені відповідачем грошові кошти банк неправомірно відносив на погашення процентів та пені, в той час, як процента ставка та пеня договором не передбачені. Оскільки судом встановлено, що сума коштів, сплачених на погашення кредиту, перевищує витрати відповідача по кредитній картці, тому з урахуванням умов договору заборгованість за кредитом відсутня, а позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторонами було погоджено у визначеній законом формі істотні умови договору в частині процентної ставки, пені та комісії, адже боржник, підписуючи додану до позову анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, розумів, погодився і був ознайомлений з Умовами та Тарифами, зокрема, п. 8.1 Тарифів, який містить умови про процентну ставку, пеню та комісію. Зазначає, що підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_1 приєднався та був обізнаний з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал-Банк», Тарифами за карткою monobank, адже підписав анкету-заяву, у якій записані положення про ознайомлення останнього з вищевказаними документами. З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ «Універсал Банк» генерує та відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку «monobank» ОТР-паролю, який був попередньо надісланий банком на зазначений номер. Крім того, зазначає, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2023 року справа призначалася до розгляду на 10.01.2024 року, без повідомлення учасників справи (а.с. 129).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.01.2024 року справа призначена до розгляду на 31.01.2024 року о 14-00 год., з повідомлення учасників справи, витребувано в АТ «Універсал Банк» та  ОСОБА_1 інформацію про рух коштів по картці, виданій на ім`я ОСОБА_1 , згідно укладеного договору про надання банківських послуг від 02 грудня 2017 року, за період з 01 січня 2020 року по 15 березня 2021 року (а.с. 134).
У судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 12.01.2024 року судової повістки про виклик до суду у цивільній справі на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 135-136). Заяви та клопотання про відкладення справи розглядом від позивача до апеляційного суду не надходили. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 02.12.2017 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (а.с. 9).

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що дана заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи (а.с. 12-24).

За умовами укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору від 02.12.2017 року банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 40 000 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 15.03.2021 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 123 691,36 грн., яка складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 110 412,95 грн.; заборгованість за пенею та комісією 13 278,51 грн. (а.с. 6-8).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за анкетою-заявою від 02.12.2017 року, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank».

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Універсал Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того, додаток 8.1 «Тарифи» наданий банком, не містить ознак приналежності до основного документу, а тому не можна взяти його до уваги. До того ж йдеться лише про визначення форми документу, який повинен бути оформлений за участі споживача (а.с.22-24).

Суд першої інстанції визнав, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Універсал Банку, розміщені на сайті https://www.monobank.ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.12.2017 року підписанням анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

З наданих позивачем доказів тільки анкета-заява містить підпис відповідача. Водночас, анкета-заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в заяві відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом та інших істотних умов. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору на заявлених позивачем умовах.

З матеріалів справи неможливо перевірити чи виникла вказана позивачем заборгованість саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, також неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Між тим, відповідач надав до суду виписку по рахунку (а.с. 49 - 74), з якої вбачається, що банк неправомірно списував відсотки за користування кредитними коштами за рахунок суми погашень за наданим кредитом, які не передбачені договором на суму, яка значно більше ніж вказана вище сума заборгованості.

На підставі викладеного, суд першої інстанції визнав, що сплачені відповідачем грошові кошти банк неправомірно відносив на погашення процентів та пені, в той час як процента ставка та пеня договором не передбачені. Оскільки судом встановлено, що сума коштів, сплачених на погашення кредиту перевищує витрати відповідача по кредитній картці, тому з урахуванням умов договору заборгованість за кредитом відсутня - позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.12.2017 року у розмірі 123 691,36 грн. станом на 15.03.2021 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 110 412,95 грн.; заборгованість за пенею та комісією у розмірі13 278,51 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У відповідності до змісту ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 , підписавши 02 грудня 2017 року анкету-заяву, висловив згоду на отримання банківських послуг, а саме, просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору.

Апеляційний суд враховує, що анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію та номер паспорта, дату та орган його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

На підтвердження позовних вимог АТ «Універсал Банк» надало суду витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі анкети-заяви та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає банк.

Так, анкета-заява від 02 грудня 2017 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана анкета не містить даних про розмір кредитних коштів. У позовній заяві ці дані також не зазначені.

В анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 отримав платіжну картку, строк дії цієї картки та що на його ім`я відкрито поточний рахунок.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом, а також, що позичальник ознайомився з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» і Тарифами, зазначені документи містяться в мобільному додатку і відповідач має цілодобовий доступ до них, враховуються апеляційним судом, однак встнановлених обставин не спростовують.

Крім цього, колегія суддів вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає банк.

Надана сторонами виписка по картковому рахунку також не є підтвердженням заборгованості у пред`явленому позивачем розмірі. Так, згідно вимог позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 123 691,36 грн. станом на 15.03.2021 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 110 412,95 грн.; заборгованість за пенею та комісією 13 278,51 грн. При цьому, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 у період з 07 грудня 2018 року по 15 березня 2021 року внесено 278 117 грн. на погашення за наданим кредитом, що набагато більше розміру заборгованості, яку банк просив стягнути. Водночас, згідно виписки по картковому рахунку станом на 15 березня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 83 691,36 грн.

Крім того, колегія суддів вважає, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що заборгованість відповідача за договором від 02 грудня 2017 року становить 123 691,36 коп. (відповідно до розрахунку заборгованості), матеріали справи не містять і апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що всі платежі щодо погашення заборгованості за кредитом відображені у розрахунку.

Посилання в апеляційній скарзі на доведеність факту укладення сторонами кредитного договору в електронній формі на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки сам по собі факт укладення кредитного договору ще не свідчить про порушення сторонами умов його виконання, виникнення заборгованості та її розмір.

Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи представника позивача в апеляційній скарзі, що банк надав суду належні, достовірні та достатні докази, а саме, анкету-заяву відповідача до договору про надання банківських послуг, витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, витяг з Тарифів, розрахунок заборгованості, які не були належно оцінені судом першої інстанції та допущено поверхневий та формальний підхід до необхідності їх дослідження, з огляду на встановлені судом обставини недоведеності розміру виданого кредиту, якщо такий був виданий і заборгованості, яка могла утворитися.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди з судовим рішенням і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст.12,13,81,89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263,264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 липня 2023 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
       
Повний текст постанови складено 31 січня 2024 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                 О. А. Лобов                 В. М. Триголов