ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/203/24 Справа № 214/7057/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                Корчистої О.І.
суддів:                         Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін  в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/7057/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Борис Роман Сергійович, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року,

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Борис Р.С., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що з 20 жовтня 2006 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням суду від 01 лютого 2021 року було розірвано. 
Від шлюбу мають двох дітей, які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю та на утримання яких стягуються аліменти у розмірі по 1/4 частці доходу позивача на кожну дитину. 
Як на підставу для зменшення розміру аліментів посилається на наявність у нього захворювання - пошкодження медіального меніску лівого колінного суглобу та перебування під диспансерним наглядом лікаря хірурга. Крім того, зазначає, що його матір за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, а він з червня 2021 року проживає з нею та надає матеріальну і фізичну допомогу. Також просить врахувати економічне становище, що склалося у країні та той факт, що розмір стягуваних з нього аліментів становить половину його заробітку, а інших доходів він не має. Вказує, що відповідачка працює старшим інспектором УПП на посаді майора поліції та отримує достатню заробітну плату.
У зв`язку з викладеним, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини доходу позивача щомісячно до 1/6 частини доходу позивача щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Змінено розмір стягнення аліментів на утримання дітей, які присуджені з ОСОБА_1 за рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року у справі № 214/6979/14-ц та рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року у справі № 214/156/14-ц. Визначено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили, на користь матері дітей ОСОБА_2 . Відкликано виконавчі листи, видані на виконання рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року у справі № 214/6979/14-ц та рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року у справі № 214/156/14-ц.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , просить рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Посилання суду першої інстанції на наявність у позивача захворювання та перебування його на диспансерному обліку у лікарі-хірурга та періодичне проходження ним лікування як на підставу для зменшення розміру аліментів вважає помилковим, оскільки позивачем не доведено коли з`явилося зазначене ним захворювання та у зв`язку цим він має значні витрати. Посилається, що позивач продовжує службу в Національній поліції, щорічно проходить медичний огляд, тому зазначене ним захворювання не заважає його службі в поліції і стан його здоров`я задовільний. Інформації як часто він проходить лікування та за рахунок чого також не надано. У місті мається спеціалізована «Державна лікарня Міністерства внутрішніх справ України у місті Кривий Ріг», де лікування поліцейських проводиться за державний рахунок. Інших підстав для зміни розміру аліментів суд у своєму рішенні не зазначив. 
Також вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що витрати на утримання дітей, які нею були доведені суду необхідно віднести до додаткових витрат на утримання сина дитини-інваліда, оскільки у своїх поясненнях нею був наданий розпис витрат на утримання дітей для підтвердження цільового використання аліментів. 
Твердження позивача, що він сплачує половину свого доходу на утримання дітей не відповідає дійсності, оскільки він фактично сплачує на утримання дітей від 6% до 40% свого доходу, оскільки аліменти нараховуються з грошового забезпечення без урахування інших нарахувань, які отримує позивач. 
У наданих письмових поясненнях ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Борис Р.С., просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін. Посилається, що рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року правомірне. Суд першої інстанції всебічно та повно розглянув усі надані докази. Просить при ухвалення судового рішення врахувати принципи розумності, виваженості та справедливості. 
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про зменшення розміру аліментів з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і яка не входить до переліку справ зазначених у ч. 4 ст. 274 ЦПК України, які не можуть бути розглянуті в прядку спрощеного позовного провадження, враховуючи характер спірних правовідносин, справа розглядається без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду в повній мірі не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.
Згідно довідки Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг від 05 грудня 2022 року ОСОБА_1 знаходиться під диспансерним наглядом у лікарі-хірурга Державної лікарні МВС України в м. Кривий Ріг з діагнозом: застаріле пошкодження медіального меніску лівого колінного суглобу.
Згідно постанови ЛКК № 318 від 14 грудня 2022 року, виданої Криворізькою міською лікарнею № 16 Криворізької міської ради ОСОБА_1 , працюючий ВП № 5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області начальник чергової частини практично здоровий, за станом здоров`я може постійно здійснювати догляд за матір`ю ОСОБА_6 .
Згідно постанови ЛКК № 319 від 14 грудня 2022 року, виданої Криворізькою міською лікарнею № 16 Криворізької міської ради, ОСОБА_6 має діагноз: 2-хсторонній гемартроз. Наслідки перенесеного ГЛМК в лівій ВБА з правостороннім неміпорезом, вестибуло-мозжечковий синдром, ДЕП ІІІ ст., складного ґенезу. Висновок: за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував стан здоров`я позивача, який перебуває на диспансерному обліку лікаря-хірурга та періодично проходить стаціонарне лікування. При цьому суд не прийняв посилання позивача про перебування на його утриманні непрацездатної матері, оскільки ним не надано доказів, що він є єдиною дитиною у своєї матері та несе тягар по її утриманню. 
Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі неможливо за наступних підстав.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).
Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (Постанова ВС від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18)).
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. 
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання двох дітей, позивач обґрунтовував наявність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів наявністю у нього захворювання, внаслідок чого він перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-хірурга, та вказував на те, що його матір за станом здоров`я потребує постійного стороннього нагляду і він з червня 2021 року проживає з нею та надає їй матеріальну допомогу. 
Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що в даному випадку, саме позивач звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі, так, як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилається на погіршення його матеріального стану внаслідок погіршення його стану здоров`я та перебування на його утримання непрацездатної матері.
Однак, колегія суддів апеляційного суду критично ставиться до тверджень позивача про погіршення його матеріального стану внаслідок зазначених ним обставин, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про зменшення його доходів за період після ухвалення рішень судом про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 
Посилання позивача на витрати, пов`язані з лікуванням наявного у нього захворювання та по утриманню непрацездатної матері не підтверджені відповідними доказами. 
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі № 712/6313/21.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доказами, наявними в матеріалах справи, погіршення матеріального стану позивача не доведено. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Колегія суддів також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.
Крім того, лише посилання позивача на значне погіршення матеріального становища, що перешкоджає сплаті ним аліментів у визначеному судом розмірі не може бути самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. 
Таким чином, ОСОБА_1 належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а тому підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.
Встановлений рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року та рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення значного погіршення матеріального становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з відповідачкою та суперечитиме їх інтересам.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Відповідно п.п«в» п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 підстав для розподілу судових витрат, понесених в суді першої інстанції немає.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року звільнена, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Борис Роман Сергійович, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави у відшкодування витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 1 488,60 гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                  

Повний текст постанови складено 29 лютого 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста