Справа № 461/777/23                                        Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 22-ц/811/2042/23                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача:Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова в складі судді Юрківа О.Р. від 22 червня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2023 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) суму боргу за кредитним договором – 152696,25 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) 2684,00 грн. сплаченого судового збору.
Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вважає, що рішення суду першої інстанції є необ`єктивним, необґрунтованим та винесеним із грубим порушенням матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Оскільки 18.04.2019р. відповідачем дійсно була підписана Угода № С-507- 007259-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, яка містить посилання на публічний договір, що був розміщений на офіційному сайті позивача. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою 9 статті Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Проте, позивач не надав для візування відповідачу екземпляр публічного договору із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «ІДЕЯ БАНК», відсутність домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком публічний договір з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «ІДЕЯ БАНК» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин на дату підписання Угоди № С-507-007259-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 18.04.2019р. та є нікчемними (стаття 1055 ЦК України).Вважає, що в позовній заяві АТ «ІДЕЯ БАНК» вказав, що зробив нарахування комісій та інших платежів, також в таблиці розрахунку боргу присутній прострочений борг, прострочені проценти та строкові проценти, проте 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану, а 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. До позовної заяви позивачем до суду надана довідка-розрахунок заборгованості до кредитного договору Угоди № С-507-007259-19-980 від 18.04.2019р. станом на 10.01.2023р. у вигляді загальної таблиці, в яку вписані суми загальної заборгованості за наданим кредитом і вони відрізняються від сум, які вказані у виписці з карткового рахунку відповідача, доданої до позовної заяви позивача,і щоденного звіту, доданому до відповіді позивача на відзив на позов, та не підтверджують вірне обчислення грошових коштів, які просить стягнути позивач. Таким чином, надана до суду довідка-розрахунок, сама по собі не може бути належним та допустимим доказом наявності боргу та його розміру, оскільки нічим не підтверджується, і його правильність неможливо перевірити. Окрім того, вказана довідка-розрахунок не оформлена належним чином, оскільки вона складена не на фірмовому бланку позивача, тому в ній повинні повністю бути зазначені посади та ім`я та по-батькові посадових осіб, які мають право складати таку довідку-розрахунок, та дата та місце складання такої довідки-розрахунку, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003 року. За таких обставин та без наданих розшифровок звідки виникла така заборгованість відповідача, а також за відсутності завізованого власноруч екземпляра публічного договору із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності згідно з частиною третьою 9 статті Закону України «Про споживче кредитування» у письмовій формі у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством та згідно підписаної власноруч Угоди № С-507-007259-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 18.04.2019 р., яка знаходиться в матеріалах справи, відповідачем надано до суду свою довідку - розрахунок, за якою відповідач не має кредитної заборгованості перед позивачем, а має власні накопичені грошові кошти в сумі 59 176,13 грн. 
Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 549, 610, 611, 1054 ЦК Українита задовольняючи позов частково виходив з того, що 18.04.2019 року між позивачем та  ОСОБА_1  було укладено угоду №C-507-007259-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку  НОМЕР_2  (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків -  НОМЕР_3 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 49500,00 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 31.05.2022 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10.01.2023 року становить: 99604,88 грн; прострочений борг – 13393,13 грн.; прострочені проценти – 38435,31 грн.; строкові проценти – 1262,93 грн. Загальний розмір заборгованості – 152696,25 грн. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку (поточному рахунку) № НОМЕР_2  та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 10.01.2023 року. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 05.12.2022 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно з даною вимоги позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір.Суд прийшов до висновку, що позивачем надано детальний розрахунок заборгованості у розмірі 152696,25 грн., що належним чином підтверджує навиніть такої заборгованості, а тому твердження відповідача про невідповідність заявленої суми заборгованості не найшла підтвердження під час розгляду справи. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості у розмірі 152696,25 грн. Крім того, кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору; ОСОБА_1 було надано документи, які передували укладенню договору; під час укладення договору відповідачка ознайомлювалася з текстом договору та змістом в цілому. Таким чином, відповідачка підтвердила підписанням угоди, що ознайомлена з усіма умовами договору, які оприлюднено на інтернет-сторінці банку, та цілком згідна з такими умовами. Враховуючи наведене, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Загальна сума боргу ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 року становить 152696,25 грн. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушила умови договору, тому з останньої на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; частина обставин, які суд вважав встановленими не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.
02.02.2023 року АТ «Ідея Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, у якому просили:
- стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму боргу за кредитним договором – 152 696,25 грн.
Позов обґрунтовували тим, що 18.04.2019 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено угоду №C-507-007259-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Також, укладаючи кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 5). Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_2 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_3 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 49500, 00 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено (поповнено поточний рахунок 31.05.2022 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10.01.2023 року становить: основний борг – 99604,88 грн; прострочений борг – 13393,13 грн.; прострочені проценти – 38435,31 грн.; строкові проценти – 1262,93 грн. Загальний розмір заборгованості – 152696,25 грн. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 05.12.2022 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно з даної вимоги позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір (копія вимоги додається). Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, тому позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2019 року між сторонами укладено Угоду №С-507-007259-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.
Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку НОМЕР_2 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_3 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.
Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних.
Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 49500,00 грн.
Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО), Акціонерне товариство «Ідея Банк», керуючись ст. 634 Цивільного кодексу України, оголошує Публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою надання відповідних банківських послуг у порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Банк звертається з цією Публічною пропозицією до фізичних осіб та бере на себе зобов`язання перед тими, котрі її приймуть (акцептують), надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених Договором за встановленими Банком Тарифами, чинними на момент отримання окремої банківської послуги.
Також, відповідно до пункту 4.1. Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки підписанням Угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії. 
Також, відповідно до пункту 4.3. Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки підписанням Угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування які оприлюднено на Інтернет-сторінці Банку (www.ideabank.ua.), та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.
Також, відповідно до пункту 4.3. Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки підписанням Угоди клієнт підтверджує, що доручає Банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків Клієнта в порядку та на умовах, передбачених діючим ДКБО. Банк за дорученням Клієнта здійснює договірне списання грошових коштів, у тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках Кредитної лінії, на користь страхових компаній ( у разі укладання відповідних договорів страхування), з якими Клієнтом укладено,, або у подальшому будуть укладено договори страхування за однією із програм, зазначених у діючих Тарифах. 
Також, відповідно до пункту 4.8. Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки підписанням Угоди клієнт підтверджує, що перед укладенням цієї Угоди ознайомлений з інформацією необхідною для отримання кредиту, викладеною в Паспорті споживчого кредиту із порівнянням різних пропозицій Банку, з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення Договору.
Таким чином, ДКБОФО є невід`ємною частиною Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, врегульовує кредитні правовідносини, що склались між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , а тому є належним доказом у даній справі.
Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку відповідачки.
Однак, відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.
Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за Кредитним договором.
Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 31.05.2022 року.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №С-507-007259-19-980 від 18.04.2019 року, яка згідно довідки-розрахунку станом на 10.01.2023 року становить 152696,25 грн. та складається із наступного:основний борг 99 604,88 грн., прострочений борг 13 393,13 грн., строкові проценти 1 262,93 грн., прострочені проценти 38 435,31 грн.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 06.12.2023 року позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань вих.№12.4.2/С-507-0Q7259-19-980 від 05.12.2022 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень.
Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня надіслання кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, та інші платежі за кредитним договором на день повного погашення заборгованості, а також суму пені, нараховану з врахуванням зазначеного вище.
Також, відповідачці було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня надіслання цієї вимоги банк має право здійснити стягнення заборгованості у примусовому порядку на власний вибір.
З вказаної вимоги вбачається, що станом на 05.12.2022 р. заборгованість за Кредитним договором становить 152696,25 гривень, з яких основний борг 101556,47 грн., прострочений борг 11441,54 грн., прострочені проценти 32069,76 грн., строкові проценти 7628,48 грн.
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року – остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року – остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»)  до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими  передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року – остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.  Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів»  текст статті 11 викладено в такій редакції:  «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультрактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема,  комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі – Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, – щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Додатком 2 до протоколу Комітету з управління активами, пасивами і тарифами ПАТ «Ідея Банк» № 119.2 від 02 жовтня 2017 року (діяв на момент укладення оспорюваного договору) затверджено тарифи банку, у тому числі щодо послуг з кредитування. Тарифи передбачають такі послуги за обслуговування кредитної заборгованості: обслуговування кредитної лінії (визначення вартості послуги обумовлено умовами договору), видача довідок про кредитну заборгованість (50 грн), надання довідки про рух по рахунку (виписка по одному рахунку) (50 грн), надання довідки про рух по всіх рахунках кредитної угоди (історія договору) (75 грн), детальна розшифровка заборгованості за кредитом (150 грн), зміна дати щомісячного чергового платежу (100 грн), надання нового графіку щомісячних платежів за зверненням позичальника (100 грн), видача завірених печаткою банку копій кредитних договорів та додатків на них (за кожну), які зберігаються в архіві (50 грн), надання термінової послуги (200 грн).
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець зацікавлений у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».
Згідно п. 9.8.2 Публічної пропозиції про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за користування кредитом позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених згідно з графіком за Договором кредиту, що включає в себе:
- надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі Банку, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту; щодо зарахування платежу в погашення заборгованості, тощо;
- надання інформації по рахунку позичальника із використанням електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;
- опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
Із виписки по рахунку вбачається, що відповідачці протягом строку дії договору нараховувалася комісія за кредит у розмірі 5944,19 грн., комісія за виписку в банкоматі у розмірі 15 грн. та комісія за обслуговування карткового рахунку у розмірі 360 грн. (всього 6319,19 грн.) та такі суми були погашені банком із коштів, які вносились відповідачкою на погашення заборгованості.
Вказані суми слід вважати платою за обслуговування кредитної заборгованості.
Враховуючи те, що відповідачці встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення п. 9.8.2 Публічної пропозиції про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та кредитного договору укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Відтак, оскільки Банком у Кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно, то колегія суддів вважає, що підстав для стягнення Банком з відповідачки плати за обслуговування кредитної заборгованості – не було.
Також, із виписки по рахунку (а.с. 16-20) вбачається, що банком протягом дії договору безпідставно зараховувалися кошти, сплачені відповідачкою у розмірі 6319,19 грн. на погашення заборгованості, в рахунок сплати за обслуговування кредитом за нікчемною умовою договору, про що йшлося.
Окрім цього, з виписки по рахунку вбачається, що банк нараховував відповідачці щомісячну плату за санкціоновану перевитрату, зокрема і з березня 2022 року по грудень 2022 року на суму 40516,20 грн. Вказана сума є фактично неустойкою, тобто штрафними санкціями за несанкціоновану перевитрату.
Однак, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»  2120-IX від 15.03.2022 року, який набрав законної сили 17.03.2022 року,  розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 18  такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Згідно ст. 58 Конституції України,  Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За ст. 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Зважаючи на те, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»  2120-IX від 15.03.2022 року набрав законної сили 17.03.2022 року, відтак з 17.03.2022 року позичальник звільняється від відповідальності сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені).
Відтак, від суми заборгованості, що підлягала стягненню слід було відрахувати стягнуту Банком суму за нікчемною умовою договору за обслуговування кредиту та нараховану щомісячну плату за санкціоновану перевитрату за період з 17.03.2022 року по 29.12.2023 року (152696,25 грн. – 6319,19грн. – 40516,20).
Відповідно до стягнення підлягала заборгованість у розмірі 105860,86 грн.
Відтак, зважаючи на те, що ОСОБА_1 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, слід було б стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість у розмірі 105860,86 грн.
Щодо доводів скарги про здійснення власного нарахування відповідачкою суми заборгованості, то такі, як і поданий нею розрахунок заборгованості, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки будь-яких первинних документів на підтвердження здійснення вказаних у розрахунку операцій (отримання коштів, їх погашення, зарахування коштів на ті чи інші обов`язкові платежі за договором та ін.) відповідачкою надано не було.
Тому, при перевірці доводів скарги та здійсненні правильного розрахунку колегія суддів брала до уваги первинні документи банку, які підтверджували здійснення відповідачкою операцій, нарахування заборгованості, отримання коштів, списання заборгованості, зарахування коштів на відповідні обов`язкові платежі, тощо.
Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими, та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід змінити, виклавши резолютивну частину рішення таким чином: «позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1  про стягнення боргу за кредитним договором– задовольнити частково. Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) суму боргу за кредитним договором – 105860,86 грн. В задоволенні решти позову – відмовити. Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) 1860,75 грн. сплаченого судового збору.».
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2023 року – змінити.
Резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:
«позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1  про стягнення боргу за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) суму боргу за кредитним договором – 105860,86 грн.
В задоволенні решти позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) 1860,75 грн. сплаченого судового збору.».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.

Головуючий:                                                                                             Я.А. Левик
Судді:                                                                 Н.П. Крайник
                                                                М.М. Шандра