ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2024 року 
м. Київ
 
Справа № 695/2511/18
Провадження № 61-10154св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Побиванця Юрія Володимировича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Середи Л. В., та постанову Черкаського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Новікова О. М., Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» (далі - АТ «ОГС «Черкасигаз») про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовну заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що Публічне акціонерне товариство          «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» (далі - ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»), правонаступником якого є АТ «ОГС «Черкасигаз», звільняючи його з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України,                                            не обґрунтувало належним чином заходи щодо внесення змін в організацію виробництва і праці, а самі зміни в організації виробництва і праці фактично                         не відбулися. Позивач указував, що сама процедура виведення із штатного розпису найманих працівників Золотоніського УЕГГ відбулась незаконно, відтак, на думку позивача, не було жодних законних підстав для подальшого звільнення його                       за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Також позивач указував, що відповідач                          не вручив йому належним чином повідомлення про скорочення найманого працівника і не запропонував йому іншу роботу в загальній системі газового господарства, не погоджував проведення такого скорочення із профспілковими органами. При його звільненні не було враховано, що він має тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві.
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд: 
- визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 03 липня 2018 року № 498П про його звільнення з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства - філії ПАТ «Черкасигаз»;
- поновити його на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства - філії ПАТ «Черкасигаз»;
- стягнути з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 липня 2018 року по дату прийняття судового рішення про поновлення позивача на посаді, виходячи з його середньоденного заробітку у розмірі 166,97 грн.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
 
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року - без змін.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, врахував, що посада, яку обіймав позивач, була єдиною на підприємстві, власник належно виконав вимоги законодавства України щодо працевлаштування працівника та пропонував йому наявну на підприємстві вакантну посаду, яку працівник міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо, але він не прийняв пропозицію, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог повністю.
 
Короткий зміст касаційної скарги
 
У липні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Побиванець Ю. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
13 липня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.
 
У липні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18) та у постановах Верховного Суду від 07 серпня          2019 року у справі № 442/61/16 (провадження № 61-22437св18), від 21 червня        2019 року у справі № 665/1205/17 (провадження № 61-334св19).
 
Заявник вважає, що звільнення позивача відбулося з порушеннями КЗпП України, оскільки йому не було запропоновано всі вакантні посади на підприємстві, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працював працівник, який вивільнюється.
Зазначає, що судом не було перевірено належним чином факт змін в організації виробництва і праці.
Вказує, що матеріали справи не містять письмових доказів неможливості переведення слюсаря з обслуговування й експлуатації зовнішніх систем газопостачання ІІ розряду в іншу структурну одиницю, де є вакантні посади слюсарів за подібними посадовими обов`язками.
 
Вважає, що він мав переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками. Роботодавець надав суду перелік вакантних посад на день звільнення 03 липня 2018 року лише щодо частини структурних підрозділів, зокрема смт. Драбів,  смт. Чорнобай Золотоніського району, однак не дав інформації щодо вакантних посад в інших структурних підрозділах, зокрема у м. Сміла, м. Черкаси,     м. Умань, м. Звенигородка. 
Вказує, що відповідач не повністю виконав вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України. 
Суди не надали оцінку всім зібраним доказам, зокрема, показам свідків, наданим у суді першої інстанції.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У липні 2023 року АТ «ОГС «Черкасигаз» подало до Верховного Суду відзив, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 31 травня 2023 року - без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад Черкаський навчальний центр Міністерства аграрної політики України за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, з присвоєнням   ІІІ розряду. Посвідчення № НОМЕР_2, видане 27 липня 2006 року.
 
Згідно з посвідченням № НОМЕР_1 від 11 вересня 2008 року ОСОБА_1 11 вересня        2008 року закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад Черкаський навчальний центр Міністерства аграрної політики України за професією слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування та допускається до виконання робіт з обслуговування газового устаткування, що працює на природньому та зрідженому газах.
 
На виконання протоколу засідання Наглядової Ради ПАТ «Черкасигаз» № 11                 від 01 березня 2018 року, затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасигаз» та протоколу засідання Правління ПАТ «Черкасигаз» від 19 квітня 2018 року № 58, на підставі наказу від 20 квітня 2018 року № 82 «Про ліквідацію Управлінь по експлуатації газового господарства - філій ПАТ «Черкасигаз», вирішено ліквідувати 13 газових господарств, у тому числі і Золотоніське управління по експлуатації газового господарства.
 
У зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці відповідачем направлено Голові профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» повідомлення від 28 грудня        2017 року № 3144/07, згідно з яким у квітні 2018 року плануються зміни в штатному розписі працівників підприємства з можливим вивільненням працівників для проведення консультацій стосовно заходів щодо запобігання вивільнення працівників.
 
Відповідно до наказу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»                   від 20 квітня 2018 року № 83 «Про зміни в штатному розписі працівників товариства» на виконання наказу від 20 квітня 2018 року № 82 «Про ліквідацію управлінь по експлуатації газового господарства - філій ПАТ «Черкасигаз», зокрема наказано вивести з 01 липня 2018 року зі штатного розпису працівників Золотоніського управління з експлуатації газового господарства по службі з обслуговування зовнішніх систем газопостачання штатну одиницю слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IІІ розряду.
 
Згідно з повідомленням від 20 квітня 2018 року позивач повідомлений про вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке заплановано на 29 червня 2018 року,                                   з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України.
Також у вказаному повідомленні зазначено, що звільнення відбудеться, виходячи з неможливості переведення на іншу роботу, у зв`язку з відсутністю вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачу для подальшого працевлаштування.                         У випадку виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двомісячного терміну попередження, вона буде запропонована позивачу                          відповідно до чинного законодавства.
 
ОСОБА_1 ознайомився з текстом вказаного повідомлення, від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним відмовився, про що 25 квітня 2018 року складено акт № 2.
 
У зв`язку з наявністю вакансії, враховуючи кваліфікацію ОСОБА_1 , відповідно до повідомлення від 20 червня 2018 року йому запропоновано переведення на роботу слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IІІ розряду на 0,9 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Крупське).
У повідомленні також зазначено, що для зайняття штатної одиниці (1,0) в подальшому буде необхідність проходження виробничого навчання у навчальному центрі підготовки та перепідготовки робітників ПАТ «Черкасигаз» на суміжну професію «Слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування».
 
Крім того, у повідомленні про пропозицію переведення від 20 червня 2018 року міститься прохання позивача письмово повідомити про згоду на переведення або відмову від переведення на роботу.
 
Позивач з повідомленням ознайомився, від підписання відмовився, про що                   20 червня 2018 року складено акт № 3.
 
З інформаційних довідок щодо наявності вакансій у ПАТ «Черкасигаз» встановлено, що станом на 20 квітня 2018 року, на 20 червня 2018 року та на 03 липня 2018 року відсутня вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів                        IІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання (робоча зона обслуговування м. Золотоноша), наявна вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду на 0,9 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування        с. Крупське).
 
Встановлено, що позивач повідомлявся про запрошення його на засідання профкому за поданням ПАТ «Черкасигаз», яке відбудеться 03 липня 2018 року, йому запропоновано у разі неявки повідомити причину заздалегідь або надати письмову заяву про можливість проведення засідання без його участі. Однак позивач, ознайомившись з текстом запрошення, від підписання повідомлення та надання письмової заяви про можливість проведення засідання відмовився, про що                   03 липня 2018 року складено акт № 2.
 
Відповідно до виписки з протоколу № 229 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» від 03 вересня 2018 року повторно розглянуто питання щодо розірвання трудового договору з позивачем у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці ПАТ «Черкасигаз» згідно з поданням від 18 червня 2018 року № 1289/07. Під час вивчення питання скорочення працівника було встановлено низьку продуктивність праці ОСОБА_1 , а саме позивачу винесено догану за неналежне виконання робочої інструкції та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. Також на засіданні було оголошено, що позивачу під час процедури змін в організації виробництва і праці ПАТ «Черкасигаз» запропонована посада, від якої він відмовився.
 
За результатами засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз»                           від 03 липня 2018 року вирішено надати згоду на звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
 
Наказом від 27 червня 2018 року № 425П ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби                                        з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління                    по експлуатації газового господарства - філії ПАТ «Черкасигаз» з 29 червня                      2018 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України - у зв`язку                 із скороченням штату працівників.
 
Оскільки відповідач отримав підтверджуючий документ, що засвідчує настання тимчасової непрацездатності на день його звільнення, наказом від 03 липня            2018 року № 498П скасовано наказ від 27 червня 2018 року № 425П «Про звільнення ОСОБА_1 » та звільнено ОСОБА_1 з 03 липня 2018 року з посади слюсаря                          з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби                                              з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства - філії ПАТ «Черкасигаз» на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України - у зв`язку зі скороченням штату працівників.
 
Згідно з актом інспекційного відвідування ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» Управління Держпраці у Черкаській області від 25 травня 2018 року № ЧК420/367/АВ, станом на час перевірки порушень процедури вивільнення                  ОСОБА_1 не виявлено.
 
Відповідно до акта інспекційного відвідування ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» Управління Держпраці у Черкаській області від 06 серпня 2018 року № ЧК699/367/АВ, станом на час перевірки порушень процедури вивільнення позивача також не виявлено.
 
Згідно з протоколом від 23 липня 2019 року № 273 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз», проведеного на виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2019 року про повторний розгляд на засіданні профкому ПАТ «Черкасигаз» з належним викликом позивача питання звільнення із посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства - філії ПАТ «Черкасигаз», адміністрація ПАТ «Черкасигаз» повідомила голову профкому про зміни в структурі підприємства - реорганізацію, відповідно до визначених чинним законодавством термінів - за три місяці.
Також у протоколі зазначено, що внаслідок скорочення відбулось укрупнення зон обслуговування, перерозподілу меж і обсягів робіт в усіх районах і службах підприємства. Тому 20 червня 2018 року адміністрацією ПАТ «Черкасигаз» запропоновано позивачу посаду у с. Крупському Золотоніського району. Однак позивач не надав згоди на переведення на запропоновану посаду.
 
У протоколі вказано, що позивач двічі викликався на засідання профкому з питання надання згоди на його звільнення, однак на такі засідання не прибув, про причини не повідомив. Під час вручення запрошення на засідання 03 липня 2018 року поводив себе агресивно, погрожував працівникам товариства.
 
Відповідно до протоколу від 23 липня 2019 року № 273 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» присутній на засіданні ОСОБА_1 вказував, що його звільнення відбулось унаслідок упередженого до нього ставлення, без врахування того, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, має передпенсійний вік, проходить лікування у психіатра.
У вказаному протоколі головою профспілкового комітету ОСОБА_3 ,                                  на спростування наведених позивачем обставин зазначено, що позивач проходив лікування від алкогольної залежності та у психіатричній лікарні, інвалідність має               за зором, був часто відсутній на робочому місці без надання доказів на підтвердження поважності такої відсутності.
 
У протоколі від 23 липня 2019 року № 273 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» указано, що при вивільненні працівників взято до уваги встановлення відповідності займаним посадам, кваліфікації, наявності прогулів чи відсутності на роботі, думка керівників структурних підрозділів, також враховувалась наявність у працівників на утриманні непрацездатних членів сім`ї, інші вагомі причини. Заборони на звільнення працівників, яким установлена інвалідність, у зв`язку із скороченням штату законодавством не передбачено. Тому, враховуючи відмову позивача від запропонованої йому посади, профспілковим органом надано згоду адміністрації на звільнення позивача. Первинна профспілкова організація зробила усе можливе для забезпечення присутності працівника на засіданні. Статтею 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що при повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання про надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця може розглядатися за відсутності працівника. Тому порушень профспілковий комітет не допустив, дотримавши визначену чинним законодавством процедуру.
 
Відповідно до протоколу від 23 липня 2019 року № 273 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» перевірка роботи позивача засвідчила низьку продуктивність праці і порушення, що можуть потягнути за собою виникнення аварійних ситуацій при використанні природного газу. Несумлінне і неналежне виконання вимог Кодексу ГРС, Правил безпеки систем газопостачання, правил трудового розпорядку та інструкцій призвели до застосування заходів дисциплінарного стягнення і засвідчують серйозні недоліки в роботі позивача, дають достатньо обґрунтованих підстав дати згоду на розірвання трудового договору з позивачем на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.
 
За результатами засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» від 23 липня 2019 року вирішено надати згоду на звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
 
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вони з позивачем є колегами та у квітні 2018 року, під час проведення наради, до них прийшли представник відділу кадрів та юрист товариства, принесли повідомлення про скорочення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Між представниками товариства та ОСОБА_1 виник конфлікт і останній вийшов, не взявши відповідне повідомлення. Між керівником товариства та ОСОБА_1 є неприязні відносини, що на думку працівників і стало причиною його звільнення. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 пропонували переведення на іншу посаду у с. Синьооківка                          на півставки, при цьому ОСОБА_1 був відсутній, коли представники товариства повідомляли про наявність вакансії, оскільки покинув нараду, а тому було зачитано відповідне повідомлення про майбутнє вивільнення ОСОБА_1 та працівників просили передати йому про наявність вказаної вакансії. Жодних актів про відсутність ОСОБА_1 на вказаній нараді, відмову отримувати відповідне повідомлення про звільнення та відмову від запропонованої посади не складалося.
 
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що вони із позивачем є колегами. Між керівником товариства                            та   ОСОБА_1 були неприязні відносини. У квітні 2018 року, під час проведення наради, представники товариства, а саме юрист та представник відділу кадрів прийшли на нараду та між ними і ОСОБА_1 виник конфлікт через постійні перевірки останнього і він вийшов з приміщення. Тільки після цього представник відділу кадрів зачитала відповідне повідомлення про майбутнє звільнення           ОСОБА_1 . Чи повідомляли ОСОБА_1 про майбутнє скорочення в інший час, свідку не відомо. Оскільки його також повідомили про майбутнє вивільнення, він перебував в шоковому стані, то до подальших оголошень він вже не прислухався.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Побиванця Ю. В. не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. 
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
 
Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
 
Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).
 
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
 
У постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2020 року у справі № 161/7196/19 (провадження № 61-4375св20) зазначено про те, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40 та частини третьої                               статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
 
Встановивши, що у відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці,              а саме: скорочення чисельності штату працівників, ОСОБА_1 попереджався про наступне вивільнення за два місяці з дати його попередження, з моменту попередження про наступне вивільнення та до дати звільнення у відповідача були відсутні вакантні посади, які могли бути запропоновані позивачу за його кваліфікацією та освітнім рівнем, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не порушив вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.
 
Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.
 
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що внаслідок змін в організації виробництва і праці, які пов`язані зі зміною структури та штатного розпису, він був попереджений про можливе вивільнення відповідно до пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України. При цьому ОСОБА_1 на виконання вимог статті 49-2 КЗпП України запропоновано всі вакантні посади, які відповідали його кваліфікаційному рівню у АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», від яких позивач фактично відмовився. Згідно вимог статті 43 КЗпП України роботодавець отримав згоду профспілкового комітету на звільнення      ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням штатів. 
Таким чином, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що звільнення ОСОБА_1 з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства - філії ПАТ «Черкасигаз» у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці, які пов`язані                       зі зміною структури та штатного розпису, відбулося на підставі пункту 1                         частини першої статті 40 КЗпП України з дотриманням вимог, викладених у статтях 43, 49-2 КЗпП України.
 
Доводи касаційної скарги про те, що позивач мав переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
 
Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України.
 
Отже, право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад,                          а у даному випадку мало місце скорочення посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду, яка була єдиною. Переважне право на залишення працівника на роботі не тотожне переважному праву його працевлаштування на нову посаду.
 
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 760/21020/15 (провадження № 61-37686св18), від 12 квітня 2023 року права № 754/12401/21 (провадження № 61-971св23) та у постанові              від 11 липня 2018 року у справі № 816/1232/17 (провадження № К/9901/922/17, К/9901/928/17), на яку як на підставу касаційного перегляду посилався заявник.
 
Тому доводи касаційної скарги щодо порушення переважного права позивача на залишення на роботі та неврахування його безперервного стажу роботи відповідно до статті 42 КЗпП України, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.
 
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимоги позивача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення, у задоволенні якої судом першої інстанції правомірно відмовлено.
 
Доводи касаційної скарги про те, що роботодавець надав суду перелік вакантних посад на день звільнення - 03 липня 2018 року лише щодо частини структурних підрозділів, спростовуються матеріалами справи, зокрема інформаційною довідкою про наявність вакантних посад у всіх структурних підрозділах АТ «Черкасигаз»     (крім Золотоніського відділення) за період з 20 квітня 2018 року по 03 липня            2018 року) (том 2, а.с.95-96) та не спростовує висновків суду першої інстанції про те, що відповідач виконав вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо запропонування працівнику іншої роботи на тому ж самому підприємстві. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що у відповідача не відбулися зміни у організації виробництва і праці, які пов`язані зі зміною структури та штатного розпису, колегія суддів спростовує з огляду на таке.
 
Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
 
Відповідно до частини другої статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Таким чином, організація виробництва і праці є виключною компетенцією власника підприємства, установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.
 
Близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду                         від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17) від 24 лютого 2021 року у справі № 136/171/19 (провадження № 61-21643св19).
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач виконав свій процесуальний обов`язок щодо доведеності тих обставин, якими він заперечував проти доводів позивача.
 
Що стосується підстави, з якої відкрито касаційне провадження у справі, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, то її обґрунтування, наведене заявником у касаційній скарзі, не свідчить про помилковість застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, оскільки викладені в оскаржуваному судовому рішенні в цій справі висновки суду не суперечать правовим висновкам, викладеним у наведених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).
 
Таким чином, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження. 
 
Судами попередніх інстанцій виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідили і оцінили докази та встановили обставини у справі, правильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин.
 
Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником                             у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції - без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Побиванця Юрія Володимировича залишити без задоволення.
 
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 31 травня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Г. В. Коломієць

                                                                                              Б. І. Гулько

                                                                                              Д. Д. Луспеник