ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Гінгуляка В.М. на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області 19 січня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою,  ОСОБА_1 , - визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 04 грудня 2023 р. о 22 год. 25 хв. в с.Остриця Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, керувала транспортним засобом «CHERY», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася.
Адвокат Гінгуляк В.М. у своїй скарзі в інтересах підзахисної ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою проведеного судового розгляду, а також, що при винесені вказаної постанови, суд першої інстанції порушив право на справедливий судовий розгляд, порушив принцип верховенства права, законності, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, нехтуючи наданими доказами щодо їх допустимості, а також, перейняв на себе функцію обвинувачення.

ЄУНСС №714/1575/23 Головуючий у І інстанції: Костишин Н.Я.
Провадження №33/822/103/24 Доповідач: Станковська Г.А. 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП 
Зазначає, що ОСОБА_2 вказала суду, що працівники поліції у її присутності протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення не складали, так як поспішали на інший виклик, який їм надійшов на службовий планшет, а лише перефотографували на мобільний телефон її документи та вилучили свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Судом не взято до уваги, що загальна тривалість відеозапису складає всього лише 01 хв. 37 сек., тобто не спостерігається ні сам факт зупинки транспортного засобу, ні розмова працівників поліції після того, як запропонували проходити огляд на стан сп`яніння, ні складання у її присутності протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.
Окрім того, після роз`яснення настання наслідків у вигляді складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаним фактом, відеозапис припиняється, а тому судом незаконно констатовано факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки будь яких належних та допустимих доказів у судовому засіданні не надано.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що сам протокол складений о 22 год. 35 хв., а порушення яке інкримінується ОСОБА_1 , вона вчинила о 22 год. 25 хв., тобто протокол складений через 10 хв. після вчинення правопорушення.
Відеозапис наданий як додаток до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП складає всього 1 хв. 28 сек., де зафіксовано відмову  ОСОБА_3 від проходження огляду чи проїзду до медичної установи, але подальша відео фіксація розмови ОСОБА_3 з працівниками поліції відсутня.
Звертає увагу, що із відеозапису, розміщеному на диску, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що він не є безперервними, є не зрозумілим, коли починається, коли завершується, хто здійснює відеозйомку, дату та час здійснення відеозапису, у зв`язку з чим відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом у даній справі.
Вказує, що у випадку, як би працівники поліції були впевнені у тому, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вони зобов`язані були відсторонити її від керування транспортним засобом, з можливістю надати іншій особі, яка має право керувати відповідним транспортним засобом, чого ними не було виконано.
Натомість, у протоколі зазначено, що транспортний засіб залишено на місці, що також не відповідає дійсності, оскільки одразу після складення протоколу, ОСОБА_3 на цьому ж транспортному засобі поїхала у власних справах.
За таких обставин вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 04.12.2023 серії ААД №292051, який складений відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП є незаконним, оскільки будь які докази перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння відсутні, а відмова від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння є очевидно недопустимим доказом, так як ОСОБА_2 неодноразово просила забезпечити її проходження в закладі охорони здоров`я, на що їй було безпідставно у цьому відмовлено.
У зв`язку з чим, просить постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу та події адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Гінгуляк В.М, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вислухавши пояснення останньої та її захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
В суді апеляційної інстанції правопорушниця ОСОБА_1 повністю підтримала подану захистом апеляційну скаргу і просила задовольнити її з підстав зазначених в ній, скасувати постанову суду першої інстанції, т.я. вина не доведена.
Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, а висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, не підтверджені належними та допустимими доказами.
Так, пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України. 
Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Однак, заперечення адвокатом Гінгуляк В.М. та ОСОБА_1 вини у апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, заслуговують на увагу суду.
У судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_1 підтримала свої покази надані в суді першої інстанції та вказала, що свою вину у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає. Пояснила, що у вказаний у протоколі час вона їхала в с. Остриця Чернівецького району, де була зупинена працівниками патрульної поліції. Під час перевірки реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчення водія на неї було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Після чого їй запропонували проїхати до медичного закладу на визначення стану сп`яніння, на що вона спочатку не погодилась. Однак, як тільки працівником поліції їй було роз`яснено, що відносно неї буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, вона одразу погодилась проїхати з працівниками поліції до медичної установи для проходження огляду, проте останні вже не погодилися везти її, так як вона вже відмовилась від проходження огляду. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №292051 від 04.12.2023 вбачається, що 04 грудня 2023 року о 22 год. 25 хв. в с. Остриця Чернівецького району, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «CHERY», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння рук, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
Однак, у матеріалах адміністративного провадження відсутні будь які належні та допустимі докази, які б у своїй сукупності беззаперечно доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
У судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 вказала суду, що працівники поліції у її присутності протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення не складали, а лише перефотографували на мобільний телефон її документи та вилучили свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що також звертав увагу адвокат у своїй апеляційній скарзі.
Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, … на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Під час підготовки справи до апеляційного розгляду, судом був переглянутий наявний в матеріалах адміністративного провадження відеозапис. Однак, даний відеозапис не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки не відображає всіх обставин події. 
Слід зазначити, що тривалість відеозапису складає всього лише 01 хв. 37 сек., на якому відсутній сам факт зупинки транспортного засобу, представлення працівника поліції, встановлення особи правопорушника, роз`яснення причин зупинки транспортного засобу та інше. Відображається лише факт начебто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, проте далі відсутній запис складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснення ОСОБА_1 її прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Також на даному відеозаписі не відображено ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та надання їй можливості надати будь-які заперечення, незгоду, зауваження чи клопотання чи відмови від їх надання. 
Отже, відеозапис, який долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, не є повним, безперервним та чітким, а отже не можє бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні нею інкримінованого їй діяння. 
Окрім того, наявне в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 направлення на огляд водія на виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, також не може бути належним доказом, оскільки на відеозаписі відсутній запис заповнення бланку направлення працівником поліції, а також ознайомлення ОСОБА_1 з даним документом. Те саме стосується й акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів.
Більше того, зазначені ознаки сп`яніння ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення відрізняються від ознак зазначених у направленні на огляд та в акті огляду.
Також працівниками поліції не дотримано вимоги ч.1 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої, особи, які керують транспортними засобами, …, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.
Разом з тим, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, проте у протоколі зазначено, що транспортний засіб залишено на місці, що також не відповідає дійсності, оскільки в суді апеляційної інстанції остання вказала, що вона після всього на цьому ж транспортному засобі поїхала у власних справах.
Отже, наявні в матеріалах справи докази неможливо визнати належними та допустимими й складеними у відповідності до вимог законодавства. 
На думку суду вказані докази є неналежними, недопустимими та недостовірними й викликають розумний сумнів. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй діяння такими, що не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, за таких обставин постанова суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга сторони захисту задоволенню.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Гінгуляка В.М. – задовільнити.
Постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 січня 2024 року відносно  ОСОБА_1 , - скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду Г.А. Станковська