ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року 
м. Київ

cправа №  905/370/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Случа О.В.
секретаря судового засідання - Дерлі І.І.
за участю представників учасників:
позивача - Дем`янчук Г.В. (адвокат)
відповідача - Гаврилов Д.О. (адвокат)
розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 (у складі колегії суддів: Пуль О.А. (головуючий), Білоусова Я.О., Тарасова І.В.)
та рішення Господарського суду Донецької області від 08.06.2023 (суддя Аксьонова К.І.)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти"
до Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів"
про визнання недійсними: додаткової угоди від 23.10.2015 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015; специфікації №1 від 23.10.2015 (додатку №1 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015); специфікації №2 від 24.12.2015 (додатку №2 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015),
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1. 21.02.2020 Публічне акціонерне товариство "Дашуківські бентоніти" (далі - ПАТ "Дашуківські бетоніти", Позивач, Постачальник) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів" (далі - ПрАТ "Завод обважнювачів", Відповідач, Покупець) про визнання недійсним договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015 (далі - Договір) зі всіма змінами (додатковими угодами), додатками, в тому числі специфікації №1 від 25.09.2015 (додаток №1 до договору №К-ДБ-4-0925/1); додаткової угоди від 23.10.2015 до договору №К-ДБ-4-0925/1; специфікації №1 від 23.10.2015 (додаток №1 до договору №К-ДБ-4-0925/1); специфікації №2 від 24.12.2015 (додаток №2 до договору №К-ДБ-4-0925/1).
1.2. У подальшому Позивач на підставі частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України подав заяву про зміну предмета позову та просив визнати недійсними:
- додаткову угоду від 23.10.2015 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015; 
- специфікацію №1 від 23.10.2015 (додаток №1 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015); 
- специфікацію №2 від 24.12.2015 (додаток №2 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015); 
Вимогу про визнання недійсним договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015 Позивач не підтримує.
1.3. Позов обґрунтований тим, що ціна продукції за спірним договором з усіма додатками до нього істотно занижена, не відповідає ринковим цінам. Позивач стверджує, що спірний правочин є значним, оскільки ринкова вартість майна, що є його предметом, а саме: глини формувальної бентонітової кускової, марки П4Т2К, у кількості 12500 тон за специфікацією №1 від 23.10.2015 та 2500 тон за специфікацією №2 від 24.12.2015 перевищує 10 відсотків вартості активів відповідно до останньої річної фінансової звітності товариства. Ціна 333,34 грн без ПДВ за тонну глини формувальної бентонітової кускової, зазначена у вказаних специфікаціях, істотно занижена. Крім того, Договір з додатками підписано від імені Позивача з перевищенням повноважень на вчинення значних правочинів, без дотримання вимог пункту 9.2 Статуту ПАТ    "Дашуківські бентоніти», частини першої статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства». Правочини укладено від імені Позивача під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах та в результаті зловмисної домовленості представника Позивача з Відповідачем. 
Позивач стверджує, що Специфікація №2 від 24.12.2015 (додаток №2 до Договору) укладена особою, яка не мала повноважень на вчинення дій від його імені. Також посилається на обставини укладання спірних правочинів у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, вчинення правочинів під впливом тяжкої обставини. Крім того вказує, що зміст правочинів суперечить актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1. Рішенням Господарського суду Донецької області від 08.06.2023 позов задоволено. Визнано недійсними:
- додаткову угоду від 23.10.2015 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015,
- специфікацію №1 від 23.10.2015 (додаток №1 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015),
- специфікацію №2 від 24.12.2015 (додаток №2 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015), 
укладені між ПАТ "Дашуківські бентоніти" та ПрАТ "Завод обважнювачів». 
2.2. Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що додаткова угода від 23.10.2015 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015 (далі - Додаткова угода) зі специфікацією №1 від 23.10.2015 (додатку №1 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015) (далі - Специфікація № 1) у порушення частини першої статті 70 Закону України "Про акціонерні товариства" та пункту 9.2 Статуту ПАТ "Дашуківські бентоніти" укладені головою правління Фріндтом Ю.Л. з перевищенням повноважень, а специфікація №2 від 24.12.2015 (додатку №2 до договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015) (далі - Специфікація № 2) підписана зі сторони ПАТ "Дашуківські бентоніти" Шліхтою М.І. за відсутності повноважень діяти від імені товариства. 
2.3. Встановлюючи наявність тих обставин, з якими законодавство пов`язує визнання правочинів недійсними, місцевий господарський суд дійшов висновку про недодержання у момент вчинення спірних правочинів вимог, встановлених частиною другою статті 203 Цивільного кодексу України (ЦК України). Зокрема суд встановив відсутність у осіб, якими були вчинені правочини від імені Позивача, необхідного обсягу цивільної дієздатності. 
2.4. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
2.5. Водночас обставини укладання спірних правочинів у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною (стаття 232 ЦК України), вчинення правочинів під впливом тяжкої обставини (стаття 232 ЦК України), обставини суперечливості змісту правочинів інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України), на що посилається Позивач, суд розцінив як недоведені та, виходячи з засад змагальності сторін, не прийняв ці посилання до уваги. 
2.6. ПрАТ "Завод обважнювачів" не погодилось з рішенням суду першої інстанції та скористалося правом на його апеляційне оскарження. 
2.7. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПрАТ "Завод обважнювачів" зазначило, що місцевим господарським судом не встановлено конкретну дату, з якої Позивачу стало відомо про порушення його права, а визначено липень 2018 року, що суперечить, на думку апелянта, вимогам закону та практики Верховного Суду. Вважає, що господарським судом неправильно застосовано норми статті 267 ЦК    України та безпідставно відмовлено у застосуванні строків позовної давності. На думку Відповідача, суд першої інстанції самостійно визначив ринкову вартість майна та неправомірно відхилив два висновки експерта та пояснення свідка щодо формування ціни на товар у залежності від собівартості продукції, обсягів замовлення, договірних умов розрахунків.
За таких обставин, на думку апелянта, місцевий господарський суд проігнорував належні докази у справі та самостійно визначив умови домовленостей між сторонами.
2.8. До того ж додаток до договору (специфікація) не є правочином, тому не може бути визнана недійсною. Крім того, господарський суд, на думку апелянта, дійшов помилкового висновку про відсутність факту виконання договору, а також невірно визначив дату набуття повноважень Бесарабом В.М. (09.11.2015 замість 27.02.2016). За твердженнями апелянта, керівництво Позивача не повідомило Відповідача про зміни у складі керівників та представників, тому він не мав підстав вважати їх неповноважними. 
2.9. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.
При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, тоді як місцевим господарським судом у повній мірі з`ясовано та правильно оцінено обставини справи, а прийняте ним рішення є законним і обґрунтованим.
2.10. Не погоджуючись з такими рішеннями, Відповідач скористався правом на їх касаційне оскарження.
3. Короткий зміст касаційної скарги, позиція інших учасників справи
3.1. У касаційній скарзі Відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
3.2. Зокрема скаржник вказує на безпідставне відхилення його клопотання про застосування строку позовної давності (усупереч правовій позиції Верховного Суду у справі № 554/4741/19 від 16.06.2021, Верховного Суду України у справі № 3-59гс14 від 19.08.2014), неврахування висновків експертів про визначення ціни товару за спірними угодами, на помилковість висновків про відсутність факту виконання договору поставки та в цілому на недоведеність факту порушення прав Позивача внаслідок підписання спірних додатків до Договору.
3.3. Крім вказаного, Відповідач посилається на застосування судами норм статей 203, 215 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах (постанови від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17, від 25.06.2020 у справі № 904/2922/18, від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20, 21.04.2021 у справі №    904/5480/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 12.12.2019 у справі №    910/13266/18.).
3.4. Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить Суд залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
4. Розгляд справи Верховним Судом
4.1. Ухвалою Верховного Суду від 18.12.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ "Завод обважнювачів" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 та рішення Господарського суду Донецької області від 08.06.2023 з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та призначено її  розгляд у судовому засіданні 24.01.2024.
5. Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
5.1. 25.09.2015 між ПАТ "Дашуківські бентоніти" (Постачальник) та ПрАТ "Завод обважнювачів" (Покупець) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується здійснити на умовах цього договору поставку бентонітової продукції, а Покупець - прийняти та оплатити її на умовах цього договору.
5.2. Асортимент продукції, її якісні характеристики, одиниця вимірювання, кількість, ціна за тонну, сумарна вартість партії встановлюються у специфікації (додаток №1), яка є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.2).
5.3. Відповідно до пункту 3.3 Договору після проведення попередньої оплати ціна на оплачену партію продукції залишається незмінною.
5.4. Згідно з пунктом 8.1 Договору дійсними і обов`язковими для сторін є тільки ті зміни та доповнення, які вони підготували за взаємною згодою в письмовому вигляді і які підписані повноважними представниками сторін. Усі зміни, доповнення та додатки до Договору є його невід`ємною частиною (пункт    8.3).
5.5. Договір діє з моменту його підписання і до 31.12.2016, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Даний договір може бути змінений, доповнений чи достроково розірваний шляхом підписання сторонами письмових додаткових угод до нього, які є невід`ємною частиною договору (пункти 10.1-10.2).
5.6. 25.09.2015 також підписано і додаток №1 до Договору - специфікацію №1, відповідно до якої поставлятися має глина формувальна бентонітова кускова, ГОСТ 28177-89, марки П4Т2К у кількості 1376 тон, ціна за 1 тону без ПДВ становить 1190,00 грн, сума без ПДВ складає 1 637 440,00 грн, сума з ПДВ складає 1    964    928,00    грн; строки поставки жовтень-грудень 2015 року, 2016 рік.
Специфікація №1 від 25.09.2015 зі сторони Постачальника підписана головою правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" Фріндтом Ю.Л.
5.7. 23.10.2015 сторонами підписано Додаткову угоду до Договору, відповідно до якої Специфікацію №1 викладено у новій редакції: поставляється товар - глина формувальна бентонітова кускова, ГОСТ 28177-89, марки П4Т2К у кількості 12500 тон, ціна за 1 тону без ПДВ становить 333,33 грн, сума без ПДВ складає 4 166 625,00 грн, сума з ПДВ складає 4 999 950,00 грн; строки поставки до кінця 2015-2016. Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та є невід`ємною частиною договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015.
5.8. При цьому Договір, специфікація №1 від 25.09.2015, Додаткова угода та Специфікація №1 від 23.10.2015 підписані зі сторони Постачальника головою правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" Фріндтом Ю.Л.
5.9. Згідно зі Статутом ПАТ "Дашуківські бентоніти", затвердженим черговими загальними зборами акціонерів 08.04.2011, правління є колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є підзвітним загальним зборам і Наглядовій раді товариства та організовує виконання їх рішень. Роботу правління організовує та спрямовує голова правління. 
Відповідно до пункту 9.1 Статуту значним правочином товариства є будь-які правочини, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.
5.10. Рішенням Наглядової ради ПАТ "Дашуківські бентоніти" від 30.10.2015 на час проведення аудиторської перевірки відкликано повноваження голови правління Фріндта Ю.Л. та обрано виконуючим обов`язки голови правління заступника з адміністративних питань Шліхту М.І.
У подальшому, 03.11.2015 рішенням Наглядової Ради внесено зміни та доповнення до протоколу засідання Наглядової ради від 30.10.2015 і викладено його у такій редакції: "На час проведення аудиторської перевірки відкликати повноваження голови Правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" Фріндта Ю.Л. Виконання обов`язків голови Правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" тимчасово покласти на заступника голови Правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" із адміністративних питань Шліхту    М.І. до моменту обрання у встановленому порядку виконуючого обов`язки голови Правління ПАТ "Дашуківські бентоніти".
Рішенням Наглядової Ради ПАТ "Дашуківські бентоніти" від 09.11.2015 виконуючим обов`язки голови правління призначено Бесараба В.М. та ухвалено прийняти останньому всі правовстановлюючі, реєстраційні, розпорядчі та дозвільні документи, скасувати усі існуючі довіреності, видані товариством, переоформити картки зі зразками підписів посадових осіб, внести відповідні зміни до Реєстраційної служби. 
5.11. Зокрема, наказом в.о. голови правління Бесараба В.М. від 09.11.2015 скасовано всі існуючі доручення товариства, видані до 09.11.2015, а наказом від 16.11.2015 - виготовлено додаткову печатку з позначкою "1".
5.12. 16.11.2015 рішенням Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" відкликано та достроково припинено повноваження члена Правління Шліхти М.І. із звільненням на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України. 
5.13. 24.12.2015 сторонами підписано додаток №2 до Договору - специфікацію №2 (далі - Специфікація № 2), за змістом якої поставляється товар - глина формувальна бентонітова кускова, ГОСТ 28177-89, марки П4Т2К у кількості 2500 тон, ціна за 1 тону без ПДВ становить 333,34 грн, сума без ПДВ складає 833 350,00 грн, сума з ПДВ складає 1 000 020,00 грн; строки поставки: 2015-2016 роки, умови оплати: Покупець зобов`язується здійснити оплату шляхом перерахування 100% вартості продукції на поточний рахунок Постачальника протягом трьох банківських днів з моменту виставлення останнім рахунку-фактури.
Специфікація №2 від 24.12.2015 підписана в.о. голови правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" Шліхтою М.І. 
5.14. При цьому відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.12.2015 виконуючий обов`язки голови Правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" Бесараб В.М. уповноважений на вчинення юридичних дій від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.
5.15. Рішенням Наглядової Ради від 25.02.2016 ухвалено відкликати та достроково припинити повноваження ОСОБА_1 як голови Правління ПАТ "Дашуківські бентоніти" із звільненням його з 26.02.2016 із займаної посади на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України та обрати ОСОБА_2 головою Правління товариства з 27.02.2016. 
5.16. Матеріали справи містять видаткові накладні на поставку глини на загальну суму 1 066 740,14 грн, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), виписки по особовому рахунку Відповідача про здійснення попередньої оплати за Договором та залізничні накладні.
Вказані видаткові накладні та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписані зі сторони Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" головою правління Фріндтом Ю.Л. та в.о. голови правління Шліхтою М.І.
5.17. Згідно акту звірки розрахунків, підписаного ОСОБА_1 як головою правління ПАТ "Дашуківські бентоніти", заборгованість останнього перед ПАТ "Завод обважнювачів" за період з 01.01.2016 по 25.10.2016 становить 5 281 004,16 грн. Цей борг (як попередню оплату за непоставлений товар) було стягнуто рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.11.2019 у справі №925/731/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та постановою Верховного Суду від 09.04.2020.
5.18. Крім того, рішенням Господарського суду Донецької області від 21.11.2018 у справі №905/1421/18, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 та постановою Верховного Суду від 05.06.2019, у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дашуківські бентоніти" до ПрАТ "Завод обважнювачів" про визнання недійсним спірного договору №К-ДБ-4-0925/1 від 25.09.2015 відмовлено.
Позов був обґрунтований тим, що Договір укладений головою правління ПАТ    "Дашуківські бентоніти" з перевищенням повноважень, передбачених Статутом, та за відсутності відповідного рішення Наглядової ради товариства. При цьому Позивач доводив, що спірний Договір є значним правочином, оскільки сума договору перевищує 10% вартості чистих активів товариства, розмір яких за даними останньої річної фінансової звітності товариства становить 42 479 000 грн. 
5.19. Матеріали справи містять декілька висновків експертів за результатами проведення товарознавчих експертиз про ринкову вартість тони глини формувальної бентонітової кускової, зокрема, 2419,02 грн з ПДВ, 333,33 грн без ПДВ, 304,17 грн без ПДВ, 2100,00 грн.
5.20. При цьому згідно Балансу (звіту про фінансовий стан) Позивача станом на 31.12.2014 вартість активів товариства становить 138 923 000,00 грн.
6. Позиція Верховного Суду
6.1. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування місцевим і апеляційним судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
6.2. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.
6.3. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
6.4. У свою чергу суд перевіряє доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясовує, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
6.5. ПАТ «Дашуківські бентоніти», звертаючись до господарського суду, просило (з урахуванням уточнення позовних вимог) визнати недійсними укладені між ним та ПАТ "Завод обважнювачів" Додаткову угоду до Договору і додатки до нього: Специфікацію № 1 та Специфікацію № 2. 
6.6. Позов обґрунтований тим, що внаслідок підписання вказаних Додаткової угоди та специфікацій ціна продукції за Договором стала істотно заниженою та такою, що не відповідає ринковим цінам. 
Крім того позивач стверджує, що спірний правочин є значним, оскільки вартість товару, що є предметом Договору, перевищує 10 відсотків вартості активів товариства. За таких обставин, за твердженням Позивача, Додаткова угода та Специфікація № 1 підписані від його імені з перевищенням повноважень на вчинення значних правочинів у порушення вимог пункту 9.2 Статуту ПАТ    «Дашуківські бентоніти», частини першої статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства». 
У свою чергу Специфікація №2 укладена особою, яка не мала повноважень на вчинення дій від імені товариства.
6.7. Щодо обрання Позивачем такого способу захисту Суд вказує на наступне.
6.8. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Частиною першої статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 6, 627 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.
За приписами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі (невідповідність волі та волевиявлення).
6.9. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги у частині визнання недійсними Додаткової угоди та Специфікації №1 Позивач посилався на значне (у 3,5 разів) заниження цими угодами ціни за тонну глини формувальної бентонітової кускової саме з метою уникнення необхідності прийняття такого рішення наглядовою радою.
6.10. Відповідно до частин першої-третьої статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
6.11. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про акціонерні товариства" установчим документом акціонерного товариства є його статут. Статут акціонерного товариства повинен містити відомості, зокрема, про склад органів товариства та їх компетенцію, порядок утворення, обрання і відкликання їх членів та прийняття ними рішень, а також порядок зміни складу органів товариства та їх компетенції.
6.12. Відповідно до статті 161 ЦК України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом.
6.13. Положеннями статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства» закріплено, що виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом, та може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).
Права та обов`язки членів виконавчого органу акціонерного товариства визначаються цим законом, іншими актами законодавства, статутом товариства та/або положенням про виконавчий орган товариства.
Голова колегіального виконавчого органу має право без довіреності діяти від імені товариства відповідно до рішень колегіального виконавчого органу, в тому числі представляти інтереси товариства, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства. Інший член колегіального виконавчого органу в порядку, визначеному законодавством України, також може бути наділений цими повноваженнями, якщо це передбачено статутом товариства (стаття 59 Закону України «Про акціонерні товариства»).
Стаття 52 вказаного закону відносить до компетенції наглядової ради вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом, а також переданих на вирішення наглядової ради загальними зборами. 
До виключної компетенції наглядової ради, зокрема, належить: затвердження в межах своєї компетенції положень, якими регулюються питання, пов`язані з діяльністю товариства; затвердження ринкової вартості майна у випадках, передбачених цим Законом; обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу; прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених частиною першою статті 70 цього Закону; прийняття рішення про обрання оцінювача майна товариства та затвердження умов договору, що укладатиметься з ним, встановлення розміру оплати його послуг; вирішення інших питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради згідно із статутом акціонерного товариства.
Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину. Частиною четвертою цієї ж статті унормовано, що ці вимоги до порядку вчинення значного правочину застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства.
6.14. Статут ПАТ «Дашуківські бентоніти» затверджено черговими загальними зборами акціонерів 08.04.2011. 
6.15. Згідно з підпунктом 7.1 пункту 7 Статуту органами товариства є: Загальні збори акціонерів, Наглядова Рада, Правління.
Відповідно до підпункту 7.5.8 Статуту роботу Правління організовує та спрямовує голова правління, який зокрема має право без довіреності представляти інтереси товариства та вчиняти на підставі відповідних рішень правління від його імені юридичні дії в межах компетенції правління; підписувати довіреності, договори та інші документи від імені товариства, рішення про укладення (видачу) яких прийнято уповноваженим органом товариства в межах його компетенції відповідно до положень цього Статуту.
Згідно з підпунктом 7.5.10 Статуту у разі тимчасової відсутності через відрядження, відпустку, тимчасову непрацездатність тощо голова правління видає наказ, у якому визначає особу (осіб) з числа членів правління, якій він тимчасово передає власні повноваження, та обсяг повноважень, що передаються. У разі смерті голови правління, тяжкої хвороби та в інших випадках, коли голова правління не може самостійно виконувати свої функції та не має можливості призначити виконуючого обов`язки, виконуючого обов`язки голови Правління призначає Наглядова рада товариства. При виконанні функцій голови виконуючий обов`язки голови правління має право без довіреності здійснювати юридичні дії від імені Товариства в межах компетенції, визначеної цим Статутом для голови Правління.
Відповідно до пункту 9.1 Статуту значними правочинами товариства є: будь-які правочини, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства; будь-які правочини щодо належних товариству земельних ділянок, об`єктів нерухомості незалежно від їх вартості. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Статутом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.
За змістом пункту 9.2 Статуту рішення про вчинення значного правочину приймається Наглядовою радою. У разі неприйняття Наглядовою радою рішення про вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може виноситися на розгляд Загальних зборів.
6.16. Відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ПАТ «Дашуківські бентоніти» станом на 31.12.2014 баланс вартості активів товариства на кінець звітного періоду становить 138 923 000,00 грн. Ці відомості сторонами при розгляді справи не заперечувалась.
6.17. Як встановлено судами, ціна глини формувальної бентонітової кускової марки П4Т2К (що є предметом Договору) згідно з умовами Договору становила 1190,00 грн за 1 тонну без ПДВ.
6.18. Проте Додатковою угодою від 23.10.2015 до Договору Специфікацію №1 викладено у новій редакції, за змістом якої товар поставляється у кількості 12 500 тон за ціною 333,33 грн за 1 тонну без ПДВ, сума без ПДВ складає 4 166 625,00 грн, сума з ПДВ складає 4 999 950,00 грн; строки поставки до кінця 2015-2016.
6.19. Разом з тим, у пункті 3.3 Договору сторони погодили, що після проведення попередньої оплати ціна на оплачену партію продукції залишається незмінною. Суди встановили, що 30.09.2015 Відповідач здійснив попередню оплату на загальну суму 1 964 928,00 грн, тобто у повному розмірі відповідно до умов Договору та Специфікації №1 у первісній редакції від 25.09.2015.
6.20. При цьому відповідно до видаткових накладних поставка товару на виконання Договору здійснювалась за ціною 333,33 грн та 333,34 грн за 1 тонну.
6.21. З огляду на викладене суди дійшли висновків про те, що положення Додаткової угоди від 23.10.2015 до Договору та Специфікації №1 від 23.10.2015 у частині зміни ціни товару на вже оплачену партію продукції суперечить приписам пункту 3.3 Договору.
6.22. При розгляді справи суди попередніх інстанцій оцінювали вартість товару - предмету Договору - як за ринковою ціною (згідно висновків проведеної у справі експертизи 2100 грн за 1 тонну, тобто 26 250 000 грн за 12 500 тон) так і за обумовленою сторонами у Договорі (1190 грн за 1 тонну, що становить 14 875 000 за 12 500 тон).
При цьому у всіх випадках вартість товару перевищує 10 відсотків вартості активів товариства, що станом на 31.12.2014 становила 138 923 000,00 грн.
6.23. За таких обставин судами попередніх інстанцій встановлено, рішення про укладання Додаткової угоди до Договору та Специфікації №1 з огляду на пункт 9.1 Статуту є значним правочином та має прийматись згідно зі статтею 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та пункту 9.2 Статуту наглядовою радою товариства, оскільки ринкова вартість майна, що є предметом додаткової угоди до договору, перевищує 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності ПАТ «Дашуківські бентоніти».
6.24. З огляду на викладене Суд відхиляє доводи скаржника про те, що суди невірно визначили ринкову вартість майна та її співвіднесення з загальною вартістю предмету Договору. 
6.25. Щодо позовної вимоги про визнання недійсною Специфікації №2 від 24.12.2015 (додатку №2 до Договору) Суд вказує на наступне.
6.26. Вказана специфікація підписана з боку ПАТ «Дашуківські бентоніти» виконуючим обов`язки голови правління Шліхтою М.І. 
6.27. Як встановлено судами, рішенням наглядової ради ПАТ "Дашуківські бентоніти" від 09.11.2015 виконуючим обов`язки голови правління призначено Бесараба В.М. та ухвалено прийняти останньому всі правовстановлюючі, реєстраційні, розпорядчі та дозвільні документи, скасувати усі існуючі довіреності, видані товариством, переоформити картки зі зразками підписів посадових осіб, внести відповідні зміни до Реєстраційної служби. 
Наказом в.о. голови правління Бесараба В.М. від 09.11.2015 скасовано всі існуючі доручення товариства, видані до 09.11.2015, а наказом від 16.11.2015 - виготовлено додаткову печатку з позначкою "1".
6.28. 16.11.2015 рішенням наглядової ради ПАТ "Дашуківські бентоніти" відкликано та достроково припинено повноваження Шліхти М.І. як члена правління.
6.29. Тобто станом на 24.12.2015 (дату підписання Специфікації № 2) Шліхта М.І. не був ні виконуючим обов`язки голови правління, ні членом правління. 
6.30. Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Частина друга статті 203 ЦК України унормовує, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. При цьому юридична особа є учасником цивільних відносин, наділяється цивільною правоздатністю та дієздатністю (частина перша статті 2, стаття 80 ЦК України). Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом (частина перша статті 92 ЦК України).
При цьому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. 
6.31. Як зазначалося вище, згідно з підпунктом 7.5.8 Статуту ПАТ "Дашуківські бентоніти" роботу Правління організовує та спрямовує голова правління, який зокрема має право без довіреності представляти інтереси товариства та вчиняти на підставі відповідних рішень правління від його імені юридичні дії в межах компетенції правління; підписувати довіреності, договори та інші документи від імені товариства, рішення про укладення (видачу) яких прийнято уповноваженим органом товариства в межах його компетенції відповідно до положень цього Статуту.
Підпунктом 7.5.10 Статуту встановлено, що у разі тимчасової відсутності через відрядження, відпустку, тимчасову непрацездатність тощо голова правління видає наказ, у якому визначає особу (осіб) з числа членів правління, якій він тимчасово передає власні повноваження, та обсяг повноважень, що передаються. У разі смерті голови правління, тяжкої хвороби та в інших випадках, коли голова правління не може самостійно виконувати свої функції та не має можливості призначити виконуючого обов`язки, виконуючого обов`язки голови Правління призначає Наглядова рада товариства. При виконанні функцій голови виконуючий обов`язки голови правління має право без довіреності здійснювати юридичні дії від імені Товариства в межах компетенції, визначеної цим Статутом для голови Правління.
Відповідно до підпункту 7.4.6 Статуту до виключної компетенції Наглядової ради належить, зокрема, прийняття рішень про обрання та відкликання повноважень голови і членів Правління, прийняття рішень про тимчасове відсторонення голови Правління від виконання повноважень та обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме його повноваження (пункт 11) підпункту 7.4.6 Статуту).
6.32. За таких обставин господарськими судами встановлено, що, починаючи з 09.11.2015, єдиним повноважним керівником Публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти», який мав право вчиняти юридичні дії від імені Позивача без довіреності, у тому числі підписувати договори, був ОСОБА_2 .
6.33. З огляду на зазначене суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що Специфікація №2 від 24.12.2015 підписана зі сторони ПАТ «Дашуківські бентоніти» особою, яка не мала права на таке підписання. 
6.34. З тих же підстав Судом відхиляються доводи скаржника про те, що повноважними особами Позивача вживалися будь-які заходи, що свідчили б про схвалення спірних правочинів.
6.35. Дослідивши наведені скаржником посилання на постанови у справах, що регулюють, на його думку, подібні правовідносини, Суд зазначає наступне.
6.36. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
6.37. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи (зокрема, постанови від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16 травня 2018 року у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 5 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31 жовтня 2018 року у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22). Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).
6.38. При цьому у касаційній скарзі скаржник посилався на конкретні постанови у справах щодо подібних, на його думку, правовідносин.
Так постанова Верховного Суду від 16.06.2021 прийнята у справі № 554/4741/19 за позовом фізичної особи до нотаріальної контори про визнання неправомірними дій щодо відмови у заведенні спадкової справи за заявою про прийняття спадщини. При цьому за результатами розгляду даної справи в контексті доводів щодо дотримання строків вчинення певних дій суд дійшов висновку, що позивач не пропустив строк звернення за вчиненням такої дії. 
У справі № 638/2304/17 Верховний Суд вирішив спір за позовом про визнання недійсним договору дарування грошових коштів та виклав правову позиція про те, що судовий порядок визнання недійсним договору покликаний не допускати або присікати наявне правопорушення. Відповідач також посилається на постанову від 25.06.2020, яка винесена у справі №    904/2922/18 про банкрутство та вказує на презумпцію правомірності правочину, а також на постанову від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20 за позовом товариства до військової частини про визнання недостовірною та спростування інформації. 
Постанова від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19 стосується вирішення спору за позовом про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим виконанням, проведеним належним чином, та визнання недійсним з моменту укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги. Постанова містить загальні положення про обов`язок позивача довести порушення майнового права чи інтересу внаслідок укладення договору, навести конкретні факти порушень, оскільки відсутність порушеного права є підставою для відмови у позові. 
Правовідносини у справі № 910/12787/17 (постанова від 16.10.2020) стосуються спору товариства з банком щодо визнання недійсними пунктів договору, при цьому вказана постанова, як і постанова від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18, містить загальні норми про дійсність правочину, застосування статей 3, 15, 16 ЦК України та про порушення права як підставу недійсності правочинів.
6.39. З аналізу наведених постанов Верховного Суду вбачається, що вони врегульовують загальні питання укладення та дійсності правочинів і не стосуються обставин, подібних до викладених у даній справі. 
6.40. За таких обставин Суд критично сприймає доводи скаржника про прийняття судами попередніх інстанцій оскаржуваних рішень всупереч наведеній судовій практиці як такі, що не спростовують правильності судових рішень в цій частині.
6.41. Щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами норм матеріального права (статті 261, 267 ЦК України) в частині обрахування строків позовної давності для визнання недійсним договору за позовом юридичної особи, яка є його стороною, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №5013/492/12 колегія суддів зазначає наступне.
6.42. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
6.43. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
6.44. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
При цьому, в контексті спірних правовідносин, відповідно до усталеної практики Верховного Суду для юридичної особи (суб`єкта підприємницької діяльності), як сторони правочину (договору), днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі № 3-1157гс15, від 19.08.2014 у справі №5013/492/12 та від 02.09.2014 у справі №915/1437/13, постановах Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 910/2966/18, від 14.05.2019 у справі № 910/7394/17, а колегія суддів не вбачає правових підстав відступати від неї.
6.45. Як убачається з матеріалів справи, Відповідач у відзиві на позовну заяву заявляв клопотання про застосування строку позовної давності з посиланням на те, що Позивачу стало відомо про Договір поставки ще при розгляді Господарським судом Черкаської області справи № 925/1153/16 про банкрутство, а саме 02.11.2016.
При цьому господарські суди попередніх інстанцій критично оцінили таке твердження Відповідача про обізнаність Позивача зі змістом оспорюваних Договору та додатків до нього у межах судової справи № 925/1153/16, погодились з доводами Позивача про те, що зі змістом Договору та додатків до нього він мав можливість ознайомитись лише в липні 2018 року після звернення Відповідача до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з ПАТ «Дашуківські бентоніти» заборгованості (справа №    925/731/18) та дійшли висновку про пред`явлення позову у цій справі (21.02.2020) в межах строку позовної давності.
В такий спосіб, суди не врахували наведені правові позиції Верховного Суду щодо початку перебігу строку позовної давності у справах про визнання договорів недійсними за позовами юридичної особи - сторони договору, а доводи скаржника в цій частині знайшли своє часткове підтвердження.
6.46. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення ЄСПЛ у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; рішення ЄСПЛ у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").
6.47. Водночас позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно з нормами частини п`ятої статті 267 ЦК України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску строку позовної давності, саме на позивача покладено обов`язок доведення тієї обставини, що зазначений строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права.
Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц та від 21.08.2019 у справі №911/3681/17.
6.48. Суд враховує те, що з оскаржуваних судових рішень та матеріалів справи вбачається, що Позивач вважав, що ним не пропущено строк позовної давності, однак, якщо суд не погодиться з його позицією, просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з тих підстав, що нинішній керівник дізнався про існування Договору лише у липні 2018 року.
6.49. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, а в разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Близька за змістом правова позиція неодноразово викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі №367/6105/16-ц, від 07.11.2018 у справі №575/476/16-ц, від 26.11.2019 у справі №904/841/18, від 20.01.2020 у справі №924/774/18, від 07.04.2021 у справі №911/2669/19, від 13.10.2021 у справі №914/687/20 тощо.
6.50. Таким чином суди попередніх інстанцій, встановивши порушене право Позивача, при розгляді заяви про застосування позовної давності повинні були врахувати позицію Верховного Суду України (про те, що для юридичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права)).
Водночас, враховуючи заяву про визнання поважної причини пропуску позовної давності, суди були зобов`язані розглянути відповідні доводи з урахуванням обставин укладення та виконання Договору, посилань на укладення спірних додатків до Договору всупереч інтересам Позивача особами з перевищенням повноважень, існуючого корпоративного конфлікту, наявності інших судових спорів між учасниками тощо та вирішити питання щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, чого судами зроблено не було.
6.51. Наведене судами попередніх інстанцій не враховано, правову оцінку як наявності правових підстав для застосування позовної давності, так і підстав для визнання поважними причин її пропуску не надано.
6.52. У свою чергу, аналіз норм глави 19 ЦК України щодо інституту позовної давності в сукупності із нормами Господарського процесуального кодексу України (які обмежують повноваження суду касаційної інстанції в частині здійснення додаткової оцінки доказів та обставин) не дає Верховному Суду підстав та можливостей для самостійного дослідження такої заяви щодо визначення обставин початку перебігу строку позовної давності та наявності обставин з якими пов`язується поважність причин її пропуску.
6.53. Крім цього, питання про визнання поважними причин пропуску позовної давності лежить у межах процесуальних повноважень судів попередніх інстанцій, а касаційний суд має право лише здійснити перевірку застосування судами правових норм глави 19 ЦК України на предмет відповідності такого застосування встановленим обставинам.
Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 910/14469/18, від 22.10.2019 у справі № 910/2968/18, від 23.01.2020 у справі № 916/2128/18, від 15.06.2021 у справі № 910/13969/18.
6.54. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.55. Разом з тим, як вбачається з оскаржуваних судових рішень, вони зазначеним критеріям (в частині доводів 1) Відповідача про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог внаслідок застосування позовної давності та 2) Позивача про поважність причин її пропуску) не відповідають, а суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
6.56. За наведених обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.
6.57. Під час нового розгляду судам для правильного вирішення цього спору необхідно урахувати викладене, встановити обставини, пов`язані із наявністю правових підстав для застосування позовної давності або визнання поважними причин її пропуску і, виходячи з установленого, вирішити спір по суті, застосувавши норми права, якими регулюються спірні правовідносини та правові висновки Верховного Суду.
7. Висновки Верховного Суду 
7.1. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
7.2. Згідно з частинами першою, другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7.3. За змістом частини третьої статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 цього Кодексу.
7.4. Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.
7.5. Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги наведене в цій постанові, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо дослідити наявні у справі докази і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.
8. Розподіл судових витрат
8.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 та рішення Господарського суду Донецької області від 08.06.2023 у справі № 905/370/20 задовольнити частково.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 та рішення Господарського суду Донецької області від 08.06.2023 скасувати, а справу №    905/370/20 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                    В. Зуєв

Судді                                                                                                              І. Берднік

                                                                                                              О. Случ