ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2104/21  Номер провадження 22-ц/814/843/24	Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року 	м. Полтава	

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
       головуючого судді: Гальонкіна С.А.,
       суддів: Обідіної О.І., Триголова В.М.,
       при секретарі Андрейко Я.Г.

       розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року
       по справі за позовом ОСОБА_1 до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій суб?єкта владних повноважень та скасування права власності,-

В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді
У вересні 2021 року адвокат Кумечко М. С. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності. 
Позов обґрунтовано тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 2030-СГ від 22.01.2020 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області орієнтовною площею 1,9300 га. 
В дотримання вимог Земельного кодексу України щодо оформлення документів позивачем замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, останній був погоджений Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 21.02.2020 року за № 1789/82-20 (екстериторіальне погодження). 06.03.2020 року здійснено реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 5321887500:00:006:0205.

Після відповідного погодження проекту землеустрою та державної реєстрації земельної ділянки, позивач ОСОБА_1 звернувся до розпорядника землями сільськогосподарського призначення – Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 та передачу у власність в порядку приватизації, на що отримав відмову у затвердженні документації зі землеустрою та надання земельної ділянки у власність. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/5803/20 від 11.01.2021 року визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 03.09.2020 року №15368-СГ «Про відмову у затвердженні документації зі землеустрою та надання земельної ділянки у власність земельної ділянки».
У зв`язку зі змінами в законодавстві та розпорядника земель сільськогосподарського призначення, ОСОБА_3 27.07.2021 року направлено повідомлення про розроблений проект землеустрою на затвердження за дозвільним наказом ГУ ДГК у Полтавській області до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області.
28.08.2021 року йому стало відомо, що земельна ділянка площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205, яка сформована за його проектом землеустрою, передана у власність іншій особі. Проект землеустрою ОСОБА_2 не розроблявся, на сесію селищної ради було подано заяву про затвердження неіснуючого проекту землеустрою. 
Представник позивача вважає, що Білицька селищна рада Полтавського району Полтавської області, будучи попередженою про розроблений проект, завідомо передала земельну ділянку у власність відповідачці ОСОБА_2 в порушення всіх можливих норм земельного законодавства, оскільки остання не вчиняла жодних дій для формування ділянки в розумінні статті 79-1 ЗК України та не пройшла процедуру приватизації земельної ділянки.
Просила суд визнати протиправним та скасувати рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради №13.73 від 13.08.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га з кадастровим номером 5321887500:00:006:0205 та передачу її у власність ОСОБА_2 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 60028409 від 27.08.2021 року та вилучити з Державного реєстру прав запис про право власності 43676652 за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,9255 га з кадастровим номером 5321887500:00:006:0205. Крім цього, прохає суд стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання протиправним дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності відмовлено .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив  ОСОБА_1 . Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Аргументи учасників справи Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилаєтеся на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахування висновків Верховного Суду. Зазначає, що саме за його проектом землеустрою було сформовано спірну земельну ділянку. У свою чергу Білицька селищна рада, передавши земельну ділянку у власність ОСОБА_2 , діяла не добросовісно.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 2030-СГ від 22.01.2020 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,93 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів (т. 1 а. с. 28).
10 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 (інженером-землевпорядником) укладено договір № 046-02/2020 на виконання послуг по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1,93 га для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області (т. 1 а. с. 120-122).
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для передачі у власність ОСОБА_1 загальною площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області був погоджений Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 21.02.2020 року №1789/82-20 (т. 1 а. с. 73).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 06.03.2020 року відділом у Кобеляцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, загальною площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (т. 1 а. с. 74-75).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №15368-СГ від 03.09.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розмір земельної ділянки 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні земельної ділянки у власність (т. 1 а. с. 82).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № 440/5803/20 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №15368-СГ від 03.09.2020 року «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки»; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів та передати таку

земельну ділянку у власність ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 83-90).
05.08.2021 року позивач надіслав до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (5321887500:00:006:0205) у власність ОСОБА_1 , оригінал проекту землеустрою, оригінал витягу з ДЗК, рішення ПОАС. Зазначене повідомлення отримане адресатом 21.08.2021 року (т.1 а. с. 98-99).
Крім цього, за вх. Н-05-02/1547 від 12.08.2021 року у Білицькій селищній раді Полтавського району Полтавської області зареєстровано повідомлення ОСОБА_1 щодо затвердження проекту. 13.08.2021 року на вказаний документ було накладено резолюцію до виконання (т. 2 а. с. 160).
Позиція суду апеляційної інстанції
Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Відповідно до статті 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України).
Земельний кодекс України, зокрема у статті 81, передбачає право громадян України набувати земельні ділянки у власність шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а також приватизацію земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.
Положеннями статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом.
У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.
Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського 

господарства у розмірі не більше 2,0 гектара (ч. 1 ст. 121 ЗК України).
Судом встановлено, що 22.12.2014 року ОСОБА_2 звернулася до начальника Головного управління Держземагентства у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення селянського господарства у приватну власність за межами населеного пункту на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району (т. 1 а. с. 155).
Наказом Головного управління Держземагентства України № 62-СГ від 16.01.2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення селянського господарства у приватну власність за межами населеного пункту на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (т. 1 а. с. 152).
Статтею 118 ЗК України (в редакції станом на 06.09.2014 року, тобто на момент подачі ОСОБА_2 заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Таким чином, відповідачем ОСОБА_2 дотримано вимоги Закону, який діяв на час виникнення відповідного права та зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Частиною 6 статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства, в межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом частини 9 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, вважає безпідставними доводи апелянта про те, що в порушення всіх можливих норм земельного законодавства, Білицька селищна рада передала земельну ділянку у власність ОСОБА_2 , яка не вчиняла жодних дій для формування ділянки в розумінні статті 79-1 ЗК України та не пройшла процедуру приватизації земельної ділянки.
Матеріалами справи підтверджується, що у 2021 р. на замовлення ОСОБА_2 інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_5 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га, у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Білицької селищної ради Полтавського (Кобеляцького) району Полтавської області (т. 1 а. с.153-169).
Зі змісту пояснювальної записки до вказаного проекту землеустрою вбачається, що підставою для його розроблення є, зокрема, наказ Головного управління Держземагентства у Полтавській області від 16.01.2015 року № 62-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».
06.08.2021 року ОСОБА_2 звернулась до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області як власника (розпорядника) вказаної земельної ділянки із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно їй у власність земельної ділянки.
Відповідно до протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, інфраструктури, транспорту, комунального господарства, комунальної власності, благоустрою Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області від 11.08.2021 року схвалено проект про затвердження технічних документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства, сінокосіння та випасання худоби, у тому числі щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та винесено питання на розгляд сесії селищної ради (т. 2 а. с. 172-177).
Рішенням дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області від 13.08.2021 року за № 13.73 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 на території Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства; передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 та дозволено ОСОБА_2 здійснити державну реєстрацію на право власності на вказану земельну ділянку (т. 1 а. с. 170).
Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 зареєстровано за ОСОБА_2 . Підставою для державної реєстрації є рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної 

ради від 13.08.2021 року за № 13.73. Підставою для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.08.2021 року, за індексним номером 60028409 (т. 1 а. с. 171).
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно із статтею 126 ЗК України право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації.
Водночас згідно з частиною дев`ятою статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 реалізувала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та в установленому законом порядку зареєструвала право власності на неї.
У статті 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає: а) пояснювальну записку; б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); в) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) кадастровий план земельної ділянки.
Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Технічна документація із землеустрою

щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 прийнято 13.08.2021 року, а заява про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від ОСОБА_1 надійшла до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області 21.08.2021 року, що позбавляло можливості останньої взяти його до уваги під час прийняття рішення, тому суд не приймає до уваги доводи сторони позивача про те, що Білицька селищна рада, будучи попередженою про розроблений проект, завідомо передала земельну ділянку у власність ОСОБА_2 .
Суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду). Усі учасники земельних відносин мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку, а тому не має підстав зважати на пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що виключає наявність порушеного права позивача.
Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом (п. 30 постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 380/624/16-ц від 17.10.2018 року).
З вищевказаного вбачається, що відповідач задовго до подання відповідного клопотання позивачем отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, однак ОСОБА_2 скористалася своїм правом на вчинення погоджених дій лише у 2021 році, звернувшись до інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_5 . Суд наголошує, що нормами законодавства, що діяло на час отримання даної згоди та діючими на час звернення до суду, не встановлено часових меж, у рамках яких має бути розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
У постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року по справі №740/4635/16-а вказано, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 ЗК є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельної ділянки.
При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.                        Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року у справі №815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 22 лютого 2019 року у справі № 813/1631/14.
Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому, не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) звернула увагу на те, що не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Такий підхід стимулює 

використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції.
З вищевказаного слідує, що ОСОБА_2 , отримавши у встановленому законодавством порядку дозвіл на розроблення проекту землеустрою, скористалася своїм правом та звернулася до відповідних фахівців з метою реалізації даного проекту. Доводи представника позивача щодо неможливості подання відповідачем заяви про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не можуть братися судом до уваги, оскільки відповідна заява була подана ОСОБА_2 задовго до моменту формування спірної земельної ділянки ОСОБА_1 .
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради №13.73 від 13.08.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га з кадастровим номером 5321887500:00:006:0205 та передачу її у власність ОСОБА_2 є законним і підстави для визнання його протиправним відсутні.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Частина перша статті 367 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Зважаючи на наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року – без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для здійснення розподілу судового збору.

       Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Повний текст постанови виготовлено 27 лютого 2024 року.

Головуючий                                                                  С.А. Гальонкін

Судді                                                                         О.І.Обідіна
                                                                                       
                                                                                       В.М.Триголов