ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/7539/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
          на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року (головуючий суддя Садовий І.В.)
          в адміністративній справі №280/7539/23 за позовом ОСОБА_1   до відповідача  Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 
         треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, 
       про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

          Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 04.09.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зазначив, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:     
          - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у внесенні до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, даних про виданий Запорізьким окружним адміністративним судом виконавчий лист №280/1411/22 від 16.03.2023 та непередачі виконавчого листа і документів про нарахування виплат за цим листом на виконання шляхом погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI, та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440. 
          Без застосування встановленого Кабінетом Міністрів України в Порядку №440 обмеження дії Закону №4901-VI у часі тільки стосовно рішень суду, що набрали законної сили, та видані або ухвалені до 1 січня 2013 року, яке не відповідає акту вищої юридичної сили - Закону №4901- VI;
          - зобов`язати відповідача внести до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, даних про виданий Запорізьким окружним адміністративним судом виконавчий лист №280/1411/22 від 16.03.2023, та передати виконавчий лист і документи про нарахування виплат за цим листом на виконання шляхом погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у відповідності до Закону України №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012, та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440. 
         Без застосування встановленого Кабінетом Міністрів України в Порядку №440 обмеження дії Закону №4901-VI у часі тільки стосовно рішень суду, що набрали законної сили, та видані або ухвалені до 1 січня 2013 року, яке не відповідає акту вищої юридичної сили - Закону №4901–VI.
          В обґрунтування позову вказано, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі №280/1411/22, яке набрало законної сили 20.07.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. На виконання зазначеного рішення Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №280/1411/22, який позивач направив до відповідача задля звернення судового рішення до примусового виконання. Водночас вказано, що 23.03.2023 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Біланом Д.Г. було відкрито виконавче провадження ВП №71328367 з примусового виконання виконавчого листа по справі №280/1411/22 та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду - протягом 10 робочих днів. Крім того зазначено, що 16.08.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо внесення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, даних про виданий 16.03.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом виконавчий лист №280/1411/22, та передачі виконавчого листа і документів про нарахування виплат за цим листом на виконання до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Однак, відповідач проігнорувавши усі наведені позивачем аргументи відмовив позивачу у задоволенні вказаної заяви. На підставі вищевикладеного позивачем зауважено, що його позбавлено можливості на отримання в порядку, встановленому чинним законодавством заборгованості, яка утворилася внаслідок перерахунку пенсійних виплат на виконання рішення суду, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року у задоволенні позову відмовлено.
          Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні правові підстави та технічна можливість внесення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, виконавчого листа №280/1411/22, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом та передачі зазначеного виконавчого листа і документів про нарахування виплат на виконання до Державної казначейської служби. Будь-яких інших законних підстав для передачі відповідачем матеріалів виконавчого провадження та необхідних документів до органів Державного казначейства для перерахування (безспірного списання) коштів, судом не встановлено та позивачем не наведено.          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
          Вказує, що враховуючи, що боржником у виконавчому провадженні на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 року у справі №280/1411/22 нарахована заборгованість в сумі 221409,29 грн., і вказана заборгованість позивачу не виплачена, відтак це є підставою для здійснення відповідачем як органом примусового виконання рішення заходів з метою повного та реального виконання судового рішення. Зазначає, що жодних примусових дій для реального виконання рішення суду державним виконавцем у виконавчому провадженні не здійснюється.  
          Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (третьою особою-1)          подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Посилається на те, що держава не відмовляється від виконання своїх зобов`язань перед стягувачами, а лише встановлює процедури стягнення коштів.
          Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 по справі №280/1411/22, яке набрало законної сили 20.07.2022 адміністративний позов ОСОБА_1  до ГУ ПФУ в Запорізькій області  про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області  щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» від 07.12.2021  №33/28-2724 та зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» від 07.12.2021 №33/28-2724 про розмір грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», та здійснити виплату недоотриманих з 01.12.2019 сум з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено (а.с.54-57).
На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №71328367, яке відкрито 23.03.2023, з примусового виконання виконавчого листа №280/1411/22, виданого 16.03.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом, про «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» від 07.12.2021 №33/28-2724 про розмір грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», та здійснити виплату недоотриманих з 01.12.2019 сум з урахуванням раніше проведених виплат».
16.08.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо внесення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, даних про виданий Запорізьким окружним адміністративним судом виконавчий лист №280/1411/22 від 16.03.2023, та передачі виконавчого листа і документів про нарахування виплат за цим листом на виконання до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (а.с.27-33).
Листом відповідача від 07.09.2023 №40995-2-261 позивачу було роз`яснено, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 по справі №280/1411/22, на підставі якого судом 16.03.2023 видано виконавчий лист, не підлягає виконанню відповідно до Порядку №440. Водночас зауважено, що відповідно до пункту 2 Порядку № 440, рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України № 4901-VI суб`єкти, які видані або ухвалені до 01.01.2013 (а.с.34).
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у внесенні до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, даних про виданий Запорізьким окружним адміністративним судом виконавчий лист №280/1411/22 від 16.03.2023 та непередачі  виконавчого листа і документів про нарахування виплат за цим листом на виконання шляхом погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.           Суд першої інстанції у задоволенні позову відмолено.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 року.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
 Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII визначено, що  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст. 5 ЗУ №1404-VIII).
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1, 2 ст.18 ЗУ №1404-VIII).
В силу положень частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Положеннями пунктів 1, 16, 22 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ передбачено, що державний виконавець має право: 
проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;
накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 
здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №71328367, яке відкрито 23.03.2023, з примусового виконання виконавчого листа №280/1411/22, виданого 16.03.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом.
Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 20.04.2023, який надійшов на адресу органу примусового виконання рішень боржником повідомлено, що за виконавчим листом №280/1411/22, виданим 16.03.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом пенсіонеру ОСОБА_1 донарахована сума пенсії за період з 01.12.2019 до 31.08.2022 в розмірі 221409,29грн., яка внесена до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою (реєстраційний №599217) (а.с.35).
Разом з листом ГУ ПФУ в Запорізькій області в якості додатку надано документи про здійснення нарахування за рішенням суду пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 , а саме:
- Доручення на одноразову виплату пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 з Повідомленням до доручення на одноразову виплату пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 на суму 221 409,29 грн., серія та № ДN/А13201/51 від 01.08.2022 (а.с.36);
- Розрахунок на доплату пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 за дорученням ДN/А13201/51, за період грудень 2019 року - серпень 2022року  на загальну суму 221 409,29 грн. (а.с.37);
- Перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 03.08.2022, згідно якого сума перерахованої пенсії з 01.12.2019  складає 13394,06грн., а з 01.09.2022 – 15269,23 грн. (а.с.38).
Крім того, матеріали справи містять скріншот Реєстру судових рішень з якого вбачається, що донарахована ОСОБА_1 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 по справі №280/1411/22 сума за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 у розмірі 221 409,29грн. внесена до зазначеного реєстру (а.с.89).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що рішення суду в частині перерахунку пенсії стягувачу виконано у повному обсязі, а інша частина щодо виплати позивачу різниці між донарахованими та виплаченими сумами не виконана з об`єктивних, незалежних від боржника причин.
Водночас, обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зобов`язання відповідача направити до Державної казначейської служби документи для безспірного списання коштів з рахунків боржника, позивач посилається на норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI,  Порядку № 440 та постанову Кабінету Міністрів від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (Порядок № 845). 
Так, відповідно до пункту 1 Порядку № 440 цей порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.
Отже, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», боржниками за якими є визначені частиною 1 ст. 2 цього Закону суб`єкти, а також встановлено особливості їх виконання.
Виконання таких виконавчих документів здійснюється за бюджетною програмою «заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (КПКВК 3504040), яку відповідно до додатку 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ закріплено за Державною казначейською службою України, окремою юридичною особою публічного права, і для виконання судових рішень за цією бюджетною програмою в Державній казначейській службі України відкрито відповідний рахунок державного бюджету.
Водночас, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VI передбачено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною 1 статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом 6-ти місяців з дня набрання чинності цим пунктом.
Тобто, до набрання чинності цим Законом, виконавчі документи подаються до органу державної виконавчої служби. 
Згідно з пунктом 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2013 року.
Водночас, виконавчий лист №280/1411/22 був виданий судом 16.03.2023 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022, яке набрало законної сили 20.07.2022, тобто після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI.
Отже, виходячи із зазначених норм на казначейську службу України покладені повноваження щодо виконання вищезазначених виконавчих документів.
Як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)
Слід також зазначити, що згідно абз. пункту 2 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою КМУ від 03.09.2014 №440, рішення – виконавчі документи за рішенням суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб`єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року. 
Оскільки рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/1411/22 ухвалено 10.05.2022, то воно не підпадає під дію положень Постанови № 440.
Щодо застосування Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 р. №845, то такий порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Норми Порядку №845 регулюють порядок виконання рішень про стягнення коштів, тобто поширюються на судові рішення майнового характеру з конкретно визначеним способом його виконання. 
При цьому, саме стягувач за рішенням суду про стягнення коштів звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, із заявою про виконання рішення суду та подає документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, передбаченим пунктом 6 цього Порядку. 
Подібне правове регулювання міститься і у статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ. 
Водночас, слід зазначити, що згідно з абз.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган. 
Особливості виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, визначено статтею 7 цього Закону, відповідно до приписів якої виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (ч.1 ст.7 ЗУ №4901-VI).
Частиною 2 статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI передбачено, що у разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. 
Аналізуючи правову природу рішення, яке підлягає виконанню в рамках виконавчого провадження ВП №71328367, на предмет того, чи можна його вважати рішенням "майнового характеру", колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022, на підставі якого 16.03.2023 видано виконавчий лист №280/1411/22, ГУ ПФУ в Запорізькій області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» від 07.12.2021 №33/28-2724 про розмір грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», та здійснити виплату недоотриманих з 01.12.2019 сум з урахуванням раніше проведених виплат.
Порядок виконання рішень немайнового характеру врегульований нормами статей 63-67 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.
Відповідно до вимог частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
В силу положень частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Частиною 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. 
Згідно частини 3 статті 63 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відтак, беручи до уваги, що у вказаному рішенні суб`єкта владних повноважень зобов`язано вчинити певні дії, а не стягнути із боржника вищезазначену суму коштів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виконання такого рішення має здійснюватися саме в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, а не за тими правилами, на які посилається позивач.
Отже, враховуючи обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні правові підстави та технічна можливість внесення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, виконавчого листа №280/1411/22, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом та передачі зазначеного виконавчого листа і документів про нарахування виплат на виконання до Державної казначейської служби.
Будь-яких інших законних підстав для передачі відповідачем матеріалів виконавчого провадження та необхідних документів до органів Державного казначейства для перерахування (безспірного списання) коштів, судом не встановлено та позивачем не наведено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії державного виконавця є такими, що вчинені в межах повноважень та в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII та жодним чином не порушують прав позивача.
Щодо інших посилань суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачем доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.
          Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Виходячи з результатів апеляційного оскарження розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 07.02.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
          В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова