ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/340/24 Справа № 243/3286/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фалін І.Ю.  Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Агєєва О.В.,
суддів:         Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №243/3286/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором кредиту.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 грудня 2012 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПА «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL129767 відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 127018,56 грн. на придбання авто. Згідно п.4.1 ст.4 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись відповідачем щомісячно на рахунок позивача згідно графіку погашення кредиту та сплати відсотків. Позивач виконав свої зобов`язання та відповідно договору відповідачу було перераховано кредитні кошти в сумі 127018,56 грн. В якості забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу від 24.12.2012 року. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 24.12.2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №CL129767-P відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконані кредитного зобов`язання ОСОБА_1 . 
У зв`язку з тим, що відповідачі не дотримуються оплати зазначеної в умовах Кредитного договору, позивачем відправлене відповідне повідомлення/вимога позичальникові, з вимогою щодо виконання основного зобов`язання у новий строк.
Заборгованість відповідача за кредитом, відсотками, пені станом на 15 березня 2016 року за кредитним договором становить 163106,81 грн., яка складається з: прострочена заборгованість по сплаті кредиту - 23230,11 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 89457,11 грн.; по нарахованих відсотках - 50418,99 грн.
Тому просив суд стягнути з відповідачів суму заборгованості, а також понесені позивачем удові витрати.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», заборгованість за договором кредиту в розмірі 163106 грн. 81 коп., а також судовий збір у розмірі 2446,61 грн. 61 коп.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2017 року у виконавчому провадженні за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2016 року по справі №243/3286/16-ц, провадження №2/243/1832/2016, згідно якого з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно стягнуто заборгованість за договором кредиту № CL129767 від 24 грудня 2012 року у сумі 163106,81 грн., а також судовий збір у сумі 2446,61 грн., проведено заміну сторони виконавчого провадження, а саме замінено Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал».

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2016 року залишено без задоволення.

Не погодившись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що справу розглянуто за його відсутності, повідомлення про слухання справи на його адресу не направлялись. Крім цього, в матеріалах справи є конверт, який йому не було вручено, він був повернутий до суду нібито з відміткою про закінчення строку зберігання. Тобто ніяких заходів спрямованих на виклик ОСОБА_2 до суду, про направлення на його адресу повісток, а основне позовної заяви та копій матеріалів, Слов`янський міськрайонний суд не здійснював.
Також зазначає, що він ніякі документи в банківській установі стосовно взяття на себе будь яких зобов`язань по кредитному договору сина не брав, договори з банком не укладав та йому про це взагалі нічого невідомо. 

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі складає 163 106,81 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи. 

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд, переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції виходить із того, що заочне рішення суду оскаржується в апеляційному порядку лише поручителем, а тому правова оцінка надається саме договірним правовідносинам, які виникли між ОСОБА_2 , та банком. Таким чином, у іншій частині судове рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону та є таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2016 року судом першої інстанції цивільна справа № 243/3286/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором кредиту розглянута за відсутності відповідачів та по справі постановлено заочне рішення.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто заочний розгляд справи у суді проводиться за відсутності належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача.
Відповідно до положень статті 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу ОСОБА_2  судової повістки про призначення справи до розгляду на 01 червня 2016 року, що не відповідає ч.5 ст.128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно. 

Згідно положень ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права, у тому числі розгляд справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме розгляд за відсутності відповідача ОСОБА_2 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі ч.3 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, апеляційний суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2012 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL129767 відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 127018,56 грн. на придбання авто. 
Відповідно до п.2.1. позичальник зобов`язується сплачувати проценти, комісії та неустойку (штраф, пеню) відповідно до умов цього Договору та відповідних додатків до нього. Проценти на фактичний залишок за кожним окремим видом зобов`язання позичальника обчислюється виходячи з кількості днів у місяці та році, що складається з 360 днів (фактична кількість 360) включаючи дату надання кредиту, в яку вони починають нараховуватися, але не включаючи дату фактичного повного погашення кредиту (п.2.2.). Проценти нараховуються на щоденній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту (п.2.3). У випадку несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника за договором кредиту має право стягнути з позичальника пеню, а позичальник при цьому зобов`язується сплатити таку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання зобов`язання відповідно до вимог чинного законодавства України, у тому числі нормативних актів НБУ (п.2.4) У випадку невиконання а/або неналежного виконання зобов`язання позичальника за договором кредитор має право стягнути з позичальника штраф, а позичальник при цьому зобов`язується сплатити такий штраф у розмірі 350 гривень за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання зобов`язання. (п.2.5)
Згідно п.4.1 ст.4 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись відповідачем щомісячно на рахунок позивача згідно графіку погашення кредиту та сплати відсотків.
У п.9.4 визначено строк позовної давності за всіма зобов`язаннями позичальника за цим договором становить 25 років.
19.12.2012 року між позичальником ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» укладено договір застави транспортного засобу марки КІА, модель RIO, рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_1 (а.с.58-67)
В якості забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №CL129767 від 24.12.2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №CL129767 відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 .
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 15 березня 2016 року за кредитним договором №CL129767 від 24.12.2012 року заборгованість становить 163 106,81 грн. та складається з наступного: прострочена заборгованість по сплаті кредиту 23230,11 грн.; сума дострокового стягнення кредиту 89457,11 грн.; по нарахованих відсотках 50418,99 грн.; підвищенні відсотки 0,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (частина друга статті 1050 ЦК України).
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання може бути порука.
Згідно з частинами першою, другою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.
Як вбачається з матеріалів справи в якості забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором № CL129767 від 24.12.2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №CL129767 відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 . Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього з основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Причини невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов`язань за цим договором (а.с.68-75).
Як зазначено вище станом на 15 березня 2016 року за кредитним договором №CL129767 від 24.12.2012 року заборгованість становить 163106,81 грн. та складається з наступного: прострочена заборгованість по сплаті кредиту - 23230,11 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 89457,11 грн.; по нарахованих відсотках - 50418,99 грн.; підвищенні відсотки 0,00 грн.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Розділом 1 договору поруки передбачено, що поручитель перед банком відповідає у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків.
Таким чином, поручитель погодився з умовами та строком дії договору поруки, особливостями та умовами виконання позичальником кредитного договору, за виконання якого останнім він поручився.
Тобто, підписавши договір поруки ОСОБА_2 погодив всі умови відповідних зобов`язань, досяг згоди з усіх істотних умов угоди, мав на це необхідний обсяг цивільної дієздатності, а його волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Своїм підписом у відповідних угодах останній підтвердив ознайомлення з їх умовами.
З урахуванням наведеного, на підставі належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів суд приходить до висновку, що вимоги кредитора до поручителя ОСОБА_2 , як солідарного боржника з позичальником ОСОБА_1 , є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не підписував договір поруки колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначене не підтверджено будь - якими доказами по справі.
Вказуючи на те, що договір поруки не підписував, відповідач ОСОБА_2 клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, в апеляційній скарзі не заявляв, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи скарги.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу взагалі нічого невідомо про кредит сина, що він ніякі зобов`язання на себе не брав, оскільки в матеріалах справи знаходиться довідка видана головним бухгалтером ТЧ-1 Донецької залізниці Локомотивне депо Красний Лиман №683 від 05.12.2012 року про доходи ОСОБА_2 , також знаходиться заява ОСОБА_3 , адресована ПАТ «Універсал Банк» про надання згоди на укладання чоловіком ОСОБА_2 з банком ПАВТ «Універсал Банк» договору поруки №CL129767 від 24.12.2012р.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є підставою для скасування судового рішення, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. 

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2446,61 грн..

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнитичастково.
Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (розташованого: м.Київ, вул.Автозаводська, 54/10, на рах. НОМЕР_4 в ГУ НБУ в м.Києві та Київській області, МФО 322001, код ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за договором кредиту в розмірі 163106 (сто шістдесят три тисячі сто шість) гривень 81 копійок.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (розташованого: м.Київ, вул.Автозаводська, 54/10, на рах. 29093000203333 в ГУ НБУ в м.Києві та Київській області, МФО 322001, код ЄДРПОУ 21133352) судовий збір у розмірі 2446,61 (дві тисячі чотириста сорок шість) гривень 61 копійка.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: