КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 760/6967/23
провадження № 22-ц/824/1596/2024
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 січня 2024 року                                                                                                     м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т.І.
при секретарі Усковій Я. А. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», Приватне акціонерне товариство «Українська страхова  компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року в складі судді  Українця В. В.,
встановив:
 
24.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», Приватне акціонерне товариство «Українська страхова  компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди.
Позовна  заява  мотивована  тим,  що  18  вересня  2022  року  о  13 год.  у дворі будинку  по  вулиці Пітерській (Лондонській), 14 у м. Києві   сталася дорожньо-транспортна пригода       (далі - ДТП) за участю автомобіля «Sang Yong Rekston», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , яка, рухаючись заднім ходом  в`їхала  в припаркований автомобіль марки «Mini one», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить  позивачу. 
Сторонами на  місці прийнято  рішення   оформити  «євро протокол», оскільки  обидва автомобіля  були  застраховані,  а при поверхневому  огляді  було виявлено  невелику кількість  пошкоджень, а саме:   пошкоджено  державний номерний знак та дві пластикові накладки на бампер, що потребували повної заміни.
 Зазначені  пошкодження були зафіксовані 23.09.2022 на огляді в присутності сторін та представника експерта із страхової компанії відповідача на «АВТ-Баварія». Попередня сума збитків у відповідності до акту «АВТ-Баварія» мала становити 26 000 грн. 
Після  огляду  та визначення  пошкоджень   необхідні  деталі  було  замовлено   на «АВТ-Баварія».  Вартість  деталей  у відповідності до  оплаченого чеку  від 09 січня  2023 року  становила  26 937 грн. 
12.02.2023 на «АВТ-Баварія» було проведено відновні ремонтні роботи: замінено дві пластикові накладки на бампері авто; пофарбовано місця кріплення пластикових накладок; відрегульовано роботу фар після встановлення нових деталей. 
Вказані  роботи у відповідності до  чеку № 2874 від 12.02.2023 коштували 6 844, 54  грн.
Страховою  компанією  їй було  виплачено 13 142,03 грн.  
Різниця між фактично нанесеними матеріальними збитками та реально сплаченою сумою становить 20 669 грн.
Виходячи з того, що повна вартість відновлюваного ремонту без урахування втрати товарної вартості автомобіля становить 33 771,04 грн,  а розмір отриманого позивачем страхового відшкодування складає 13 142,03  грн, решту коштів на покриття у повному обсязі завданих їй реальних збитків у розмірі 20 669 грн повинна відшкодувати винна у ДТП особа, тобто відповідач.
Ураховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь 20 669  грн на відшкодування завданої майнової шкоди.
Також просила  відшкодувати  судові витрати  по  сплаті судового  збору. 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року вказаний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   завдану майнову шкоду в розмірі 11 748,42 грн  та 1 073,60 грн судового збору.
18.10.2023 ОСОБА_2 подала  апеляційну  скаргу,  в якій просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року та ухвалити нове  судове рішення, яким стягнути з  відповідача  на  користь позивача завдану майнову шкоду в розмірі 652,87 грн.  Здійснити відповідний перерозподіл судових витрат.
Вважає, що  суд   першої інстанції  допустив  неповне  з`ясування  обставин,  які мають  значення  для справи, судом порушено  норми   матеріального та процесуального права. 
Свої доводи обґрунтовує тим, що  на другому судовому  засіданні   судом  було  оголошено  про  отриманий на  підставі ухвали суду  від  28 червня  2023 року  доказ -  Звіт №219_22 UTC про  оцінку  вартості відновлювального  ремонту  колісного  транспортного  засобу від  14.12.2022 року, проведеного  спеціалістом  ТОВ  «Агенція «Експертиза  та оцінка».
Ознайомитись  з  цим звітом  у неї не було  можливості  до засідання  суду  та розгляду справи  по  суті.  Ознайомившись  03.10.2023  з  матеріалами  справи,  вважає,  що   судом  вказаний доказ був оцінений  неправильно та  не об`єктивно. 
Так,  судом першої  інстанції неправильно ідентифікована  сума збитків згідно  вказаного  Звіту оцінювача,   в рішенні  суд застосовує   суму для  розрахунку  збитків   з розділу  дослідження  експерта,  а не  висновку експерта-оцінщика. 
У  висновку Звіту   зазначено:  вартість  відновлювального  ремонту автомобіля  «Mini one», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначена  за витратним підходом, склала 16 232,70 грн (без ПДВ на запасні частини та матеріали); вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля Mini one, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначена за витратним підходом, склала 15 642,03 грн (без ПДВ на запасні частини та матеріали).
У  висновках  Звіту   відсутні  такі дані,  як 24 890,45 грн, що  застосовано  судом  при розрахунку  відшкодування. Отже,  відповідна  сума в рішенні  суду  не  відповідає  сумі збитків,   визначених відповідно  до  Методики товарознавчої  експертизи та оцінки  колісних  транспортних засобів, затвердженої  Наказом  Міністерства  юстиції України, Фонду  державного  майна  України 24.11.2003 №142/5/2092( у редакції наказу  Міністерства  юстиції  України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159).
Судом не враховано, що  позивач при заміні   бамперу на  сервісі  отримала  на  руки свій           бампер, який не  пошкоджено  зовні  та пропонувала  їй його  продати. Вартість  такого  бамперу   становить  мінімум  5 107,50 грн. 
Не погоджується  з  рішенням  суду  в тій частині,  що  позивачем  не надано доказів  щодо сплати  відповідачем  франшизи у сумі  2 500  грн. 
Зазначила, що  в матеріалах справи  знаходиться  копія акту  №DIN00004837 від 23.09.2022, що  складений  ВМW сервіс (АВТ Баварія) та наданий  як доказ  до позову  з  копією  фіскального  чеку  від 23.09.2022 про підтвердження  сплати робіт  за актом  на  суму  2 437,80 грн. 
Вказаний акт  підтверджує  проведення, в тому  числі  ремонтних робіт авто  позивача:  зчитування  кодів  помилок,  дефектування  пошкоджень,  зняти/встановити облицювання бампера спереду,  заміна  однієї таблички для номерного  знаку  ( яке було  відповідачем  пошкоджено). 
Саме в такій спосіб  нею було  сплачено  франшизу  та виконано  зобов`язання  перед позивачем.
Таким чином, до  відшкодування  збитків  згідно  ст. 1194 ЦК  України, з урахуванням  ст. 22 ЦК  України, у відповідності    до Звіту   оцінщика  вона готова  доплатити 652,87 грн.
21.11.2023  ОСОБА_1   подала  відзив на  апеляційну  скаргу,  в якому   просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки  вона  не  містить  у собі  правової підстави,  свідомо  подає перекручені  посилання  на  нормативні акти (методики)  з метою  ввести  суд в оману   та зменшити кошти  нанесених нею збитків,  свідомо вводить  суд в оману, коли кошти оплачені  нею  на  «АВТ-Баварія» за дефектний  акт  (визначення  збитків)  називає  сплаченою нею  франшизою.
Інші  учасники справи  правом  надання  відзиву на  апеляційну  скаргу  не  скористались. 
В судове  засідання учасники справи не  з`явились,  про  день, час та місце розгляду справи повідомлені  судом  належним чином.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом  встановлено,  що  18  вересня  2022  року  о  13 год.  у дворі будинку  по  АДРЕСА_1   з вини ОСОБА_2 , яка керувала  автомобілем «Sang Yong Rekston», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,  відбулася ДТП  внаслідок  якої   було пошкоджено  належний ОСОБА_1   автомобіль «Mini one», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Вина   ОСОБА_2   у вчиненні  даної ДТП  сторонами   не заперечується. 
На  час ДТП цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_2    була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до  полісу обов`язкового страхування від 26.08.2022 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 160 000 грн,   розмір  франшизи - 2 500  грн  (а.с.139).
Відповідно  до  Звіту   №219_22 UTC про  оцінку  вартості відновлювального  ремонту  колісного  транспортного  засобу від  14.12.2022 року, проведеного  спеціалістом  ТОВ  «Агенція «Експертиза  та оцінка» на  замовлення   Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»,  вартість  відновлювального   ремонту з  урахуванням  зносу колісного  транспортного  засобу  Mini one, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,   станом  на  18.09.2022 становить   15 642,03 грн.  
Ринкова  вартість   КТЗ - 738 549 грн.
Вартість   відновлювального  ремонту  - 24 890  грн  45 коп. ( без ПДВ на  запасні  частини та матеріали).
Вартість   коефіцієнта  фізичного  зносу КТЗ - 0,4877.  
Відповідно  до   розрахунку  суми страхового відшкодування :   вартість  робіт   -2 210,84 грн;  вартість  матеріалів - 3 716,28 грн,   вартість  складових  на  заміну   -18 963,33 грн, вартість  ремонту  -  24 890,45 грн,   коефіцієнт зносу Ез- 0,49, Ез (грн) - 9 248,42 грн,  франшиза  2 500  грн,   сума до  виплати  - 13 142,03 грн. 
16.12.2022  Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» виплатило   позивачу  суму страхового  відшкодування  в розмірі  13 142 грн  45 коп. 
Ухвалюючи рішення   про  часткове  задоволення  позову,  суд  першої інстанції  при  визначенні  розміру   майнової  шкоди, яку повинна   відшкодувати    відповідач   у частині,  не  покритій страховою  виплатою  ( страховим відшкодуванням) взяв до  уваги дані  Звіту  №219_22 UTC про  оцінку  вартості відновлювального  ремонту  колісного  транспортного  засобу від  14.12.2022 року, проведеного  спеціалістом  ТОВ  «Агенція «Експертиза  та оцінка», згідно  якого   вартість  відновлювального  ремонту без  урахування  зносу автомобіля   позивача складає  24 890  грн  45 коп., а також  врахував   відсутність  доказів      сплати відповідачем  франшизи , яка була  передбачена  договором  страхування. 
Судове рішення  ухвалено  з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної  скарги висновків суду першої  інстанції  не спростовують.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані  з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку  з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Судом встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем  від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 13 142,03 грн.
Предметом спору є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна.
Вартість  відновлювального  ремонту підтверджується  Звітом   №219_22 UTC про  оцінку  вартості відновлювального  ремонту  колісного  транспортного  засобу від  14.12.2022 року, проведеного  спеціалістом  ТОВ  «Агенція «Експертиза  та оцінка» на  замовлення Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», що не  спростовано   відповідачем  під  час розгляду справи.
Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Таким  чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.
Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки вартість майнового збитку, завданого  позивачу  пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує  суму виплаченого на користь позивача страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням.
Відповідачем  не  надано  доказів  на спростування суми   вартості  відновлювального  ремонту   автомобіля без урахування  коефіцієнта  фізичного  зносу, яка була  визначена  у Звіті  про  оцінку вартості відновлювального  ремонту. 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Суд  першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), оскільки позивачем надано  належні і допустимі доказів придбання  нових деталей для їх використання  під  час ремонту пошкодженого  автомобіля,  а відповідач такі обставини в суді першої інстанції заперечував.
Отже, ОСОБА_2 , як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.
Судом  встановлено, що  різниця між  фактичним розміром  шкоди та страховою  виплатою  становить 11 748 грн  42  коп. (24 890  грн  45 коп. -  13 142,03 грн).
Є недоведеними доводи апеляційної скарги в тій частині, що   вартість заміненого  бамперу, який зовні  не було   пошкоджено становить  5 107,50 грн, а тому  останні  обґрунтовано  не  взято  до  уваги судом  першої інстанції.
Підлягають  відхиленню також доводи апеляційної скарги в тій частині,  судом  першої  інстанції  не  враховано   сплачену  відповідачем  суму в розмірі  2 437,80  грн   в якості часткового  відшкодування  розміру  франшизи в сумі 2 500 грн. 
Як вбачається  з  копії акту  №DIN00004837 від 23.09.2022, що  складений  ВМW сервіс (АВТ Баварія), кошти в сумі  2 437,80 грн  сплачено  за: зчитування  кодів  помилок ( 1 грн),  дефектування  пошкоджень автомобіля  після  ДТП (1 217,70 грн),  зняття/встановлення  облицювання бампера спереду (811,80 грн),  заміну  однієї таблички для номерного  знаку  (1 грн), ПДВ -406,30 грн.
Тобто, вказані  кошти  були сплачені  за   визначення   технічного  стану  автомобіля   після  ДТП. Необхідність  проведення  робіт з  дефектування не враховувалось страховиком  при визначенні вартості  відновлювального  ремонту   та не  можуть  бути враховані судом   в якості виконання  зобов`язання   по  сплаті  відповідачем суми франшизи.
 Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної  скарги, зокрема і щодо розміру майнової шкоди, не можуть бути підставами для скасування судового  рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права.
При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної  інстанції  залишає  апеляційну  скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки  доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на їх  законність та обґрунтованість не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій  немає.
 Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК  України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови  складено  05.02.2024.
 
Суддя-доповідач:                                                                            Г.М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               І.М. Рейнарт
 
                                                                                                           Т. І. Ящук