ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 548/2606/19
провадження № 61-15869св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач за первісним позовом - Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області,
відповідачі за первісним позовом:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа- Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області на постанову Полтавського апеляційного суду від                      28 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Панченка О. О., Одринської Т. В., Пікуля В. П.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Історія справи
18 грудня 2019 року Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області звернулась до Хорольського районного суду Полтавської областіз позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, в якому просила стягнути з  ОСОБА_1 165 861,52 грн та ОСОБА_2 33 971,64 грн безпідставно збережених коштів за користування землею на користь міськради .
На обґрунтування позову зазначено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 5324810100:50:004:0296 по АДРЕСА_1 , розташоване нерухоме майно, яке у частці 83/100 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а у частці 17/100 - ОСОБА_2 . Одночасно з набуттям права власності на нерухоме майно відповідачі фактично вступили у володіння і користування вказаною земельною ділянкою, яка є комунальною власністю позивача. Між сторонами не укладено договору оренди щодо земельної ділянки. Відсутність договору оренди обумовила використання відповідачами комунальної земельної ділянки без грошової компенсації, тобто без сплати орендної плати. Не сплачені кошти збережені (заощаджені) кожним із співвідповідачів. За період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2019  року відповідач ОСОБА_1 заощадив 165 861,52 грн за користування земельною ділянкою площею 0,3845 га (83/100 частки), а відповідач ОСОБА_3 заощадив 33 971,64 грн за користування земельною ділянкою площею 0,0787 га (17/100 частки). Відповідачі ухилялися та ухиляються від укладення договору оренди землі із позивачем.
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Роз`яснено відповідачам їх право протягом 16 днів з дня вручення цієї ухвали надати відзив на позов.
Згідно розпорядження голови Хорольського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2021 року справу передано на розгляд до Семенівського районного суду Полтавської області у зв`язку із неможливістю утворити новий склад суду через задоволення заяв про самовідвід усіх суддів Хорольського районного суду Полтавської області.
У травні 2022 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа- Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, та просив: 
- встановити факт дискримінації за ознакою соціального походження, а саме -відсутності родинних зав`язків між позивачем та Хорольським міським головою в порівнянні з близькими особами (родичами) міського голови, при врегулюванні правовідносин стосовно стягнення з нього безпідставно збережених (заощаджених) коштів за користування землею за адресою:                            АДРЕСА_1 та невчинення аналогічних дій стосовно близьких осіб Хорольського міського голови ОСОБА_4 , якими є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебувають в однаковому із ОСОБА_2 становищі та користуються земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , не сплачуючи за це;
- зобов`язати Хорольську міську раду, в разі стягнення з нього безпідставно збережених (заощаджених) коштів за користування землею, застосувати до близьких осіб Хорольського міського голови відповідну процедуру, встановлену чинним законодавством, стосовно стягнення з них безпідставно збережених (заощаджених) коштів за користування землею, з метою уникнення дискримінації прав та інтересів ОСОБА_2 ; 
- стягнути з Хорольської міської ради на його користь моральну шкоду в розмірі 160 000,00 грн;
- скасувати рішення № 5 від 20 лютого 2015 року 64 сесії 6 скликання Хорольської міської ради.
Водночас просив зустрічний позов об`єднати в одне провадження з первісним позовом.
Зустрічний позов мотивований тим, що  ОСОБА_2 перебуває в однаковому становищі разом з близькими особами Хорольського міського голови ОСОБА_4, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,                ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 . Однаковість становища полягає в тому, що всі названі особи є власниками нерухомого майна, що знаходиться на території м. Хорол та користуються земельними ділянками, що знаходяться під їх майном, без укладання договорів оренди землі та не сплачують коштів за їх використання, внаслідок чого бюджет Хорольської міської ради недоотримує надходження від орендної плати на землю.
Проте, до всіх вище зазначених осіб, які перебувають в однаковому становищі, Хорольська міська рада ставиться по різному.
Звернувшись з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів, Хорольська міська рада взагалі не застосувала до близьких осіб міського голови жодних процедур і не зверталася до суду про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів.
Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що в порівнянні з близькими особами міського голови він знаходиться в невигідному становищі.
Наполягає, що Хорольська міська рада зобов`язана стягнути безпідставно збережені кошти за користування землею з близьких осіб міського голови. Однак не робить цього, чим порушує закон та дискримінує його за ознакою соціального походження (відсутності родинних зав`язків з Хорольським міським головою ОСОБА_4).
Тобто, Хорольська міська рада грубо порушує право ОСОБА_2 на недискримінаційне ставлення та на мирне володіння майном.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2022 року відмовлено в прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом.
Роз`яснено ОСОБА_2 право звернутися до суду з позовною заявою в загальному порядку.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , підписану адвокатом Чубенко Ж. А., залишено без задоволення, ухвалу Семенівського районного суду від 18 травня 2022 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що умовою прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом є їх взаємопов`язаність та доцільність спільного розгляду. Суди зазначили, що предметом первісного позову є стягнення з відповідачів коштів, які вони б мали сплатити позивачеві як плату за користування земельною ділянкою. Натомість предметом зустрічного позову є виявлення у діях Хорольського міського голови бездіяльності й дискримінації в частині не ініціювання питання стягнення грошових коштів за користування землею з інших фізичних осіб, які не є учасниками цієї справи.
Суди вважали, що подання ОСОБА_2  зустрічного позову через 2 роки після надходження первісного позову до суду має ознаки безпідставного затягування розгляду справи та свідчить про перешкоджання розгляду справи по суті.
Постановою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , підписану адвокатом Чубенко Ж. А., задоволено частково.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року в частині перегляду ухвали суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви скасовано на підставі пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України (справу розглянуто за відсутності учасника справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання), а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Короткий зміст оскарженої постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Чубенко Ж. А. задоволено.
Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2022 року скасовано.
Справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Чубенко Ж. А. до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, про встановлення факту дискримінації, відшкодування моральної шкоди та скасування рішення та об`єднання її в одне провадження з первісним позовом та продовження розгляду справи.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що вимоги зустрічного позову не пов`язані з первісним позовом, мають різні предмети доказування, відрізняються суб`єктним складом і є самостійними, та, що розгляд цих позовів в одному провадженні ускладнить вирішення справи та призведе до його затягування, чим буде порушено вимоги статті 210 ЦПК України щодо строків розгляду справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
07 листопада 2023 року Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області в системі «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року.
В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2022 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалена постанова з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
02 січня 2024 року на адресу Верховного Суду від представника                          ОСОБА_2 - адвоката Чубенко Ж. А. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому заявник просить суд у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
15 січня 2024 року на адресу Верховного Суду від  ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому заявник просить суд у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
27 грудня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржена постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом 3 частини другої статті 49 ЦПК України встановлено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.
Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Крім того, наявність зустрічного позову дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.
Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). 
Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 522/14499/21 (провадження                                            № 61-10754св22).
Встановивши, що первісний та зустрічний позови не є взаємопов`язаними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , оскільки  їх спільний розгляд не є доцільним, позови мають різні предмети доказування і є самостійними.
При цьому, підстави вважати, що задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, відсутні.
Разом із тим, місцевий суд вірно роз`яснив ОСОБА_2 його право звернутися до суду з відповідним позовом в загальному порядку.
Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, 22 вересня 2022 року Семенівським районним судом Полтавської області ухвалено рішення у справі № 548/2606/19, яким позов Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, про стягнення безпідставно збережених коштів за користування землею задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області 165 861,52 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області 33 971,64 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Вказане рішення на час ухвалення апеляційним судом постанови, що є предметом касаційного перегляду, набрало законної сили та є чинним.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на вказане належної уваги не звернув та скасував законне та обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин справи, а тому це рішення, відповідно до статті 413 ЦПК України, необхідно залишити в силі, а постанову апеляційного суду - скасувати.
 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного  суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області задовольнити.
 
Постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року скасувати.
 
Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2022 року про відмову в прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2  до спільного розгляду з первісним позовомзалишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                             А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов