ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/11332/21  Номер провадження 22-ц/814/764/24	Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 07 вересня 2023 року (час ухвалення судового рішення  не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення – 17 вересня 2023 року)  у справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення особи померлою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, просив оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою з дня набрання рішення законної сили.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ОСОБА_2 є його бабусею, яка зловживала спиртними напоями, вела бродячий спосіб життя та у 2000 році зникла. Наразі її місце перебування не відоме. Жодних відомостей про бабусю він не має, після його звернення до органів Національної поліції оперативно-розшукові дії жодних результатів не дали. Оголошення бабусі померлою необхідно для прийняття спадщини.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 07 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_2 померлою залишено без задоволення.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що суд залишив поза увагою той факт що його бабуся зникла в той рік як він народився і тому всі відомості про неї він знає зі слів його матері, більше ніж 20 років про ОСОБА_2 нічого не відомо, жодних відомостей, які б підтверджували, що вона жива на даний час не має. 
Суд проігнорував докази у вигляді повідомлення ГУПФУ в Полтавській області від 30.03.2022 (а.с.68), з якого вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку та ніякої пенсії не отримує; повідомлення Державної податкової служби України у Полтавській області від 14.03.2022 (а.с.60-65), відповідно до якого ОСОБА_2 будь-яких сум виплачених доходів не отримувала, як особа-підприємець не була зареєстрована, починаючи з 2000 року по 31.12.2021; інформацію з Територіального центру соціального обслуговування Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення щодо можливого перебування на обліку ОСОБА_2 , з якої вбачається, що остання до Департаменту не зверталась, соціальні послуги не отримувала, на обліку як бездомна особа не перебувала. 
Хибним є посилання суду про те, що він повинен був спочатку визнати ОСОБА_2 безвісно відсутньою та отримати рішення суду, оскільки він був на час її зникнення неповнолітній, а, подаючи вказаний позов, керувався ст. 46 ЦК України, яка зазначає, про те, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо в місці її постійного проживання немає відомостей про її місце проживання протягом 3-х років.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       З матеріалів справи вбачається, що          ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за станом на 1984 рік була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 має сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 має сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.29).
Таким чином, ОСОБА_2 є рідною бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..
Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 11.08.2014, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (батько заявника) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 36 років (а.с.14)
17.12.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернувся до Кременчуцького відділу поліції в м.Кременчуці із заявою про оголошення у розшук ОСОБА_2 та проведення заходів щодо розшуку і встановлення місця проживання ОСОБА_2 (а.с.7-8)
З листів: 
Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області № 15/400 від 28.12.2020 (а.с.22); 
Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ в Дніпропетровській області № 9/4 від 11.01.2021(а.с.23);
Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ в Миколаївській області від 21.12.2020 (а.с.24);
Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ в Харківській області від 23.12.2020 (а.с.26),
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою на території м.Києва, Київської області, Дніпропетровської області, Миколаївській області, Харківській області не значиться.
29.12.2020 Кременчуцький відділ поліції в м.Кременчуці повідомив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про початок досудового розслідування, а також про внесення відомостей за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020 року за № 12020170090003218 та попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України (а.с.10).
Згідно акту про фактичне не проживання від 14.11.2021 року за підписами: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 2000 року. (а.с.11)
Як вбачається з відомостей, наданих ГУ ДПС у Полтавській області № 1631-2022-0000256, № 1631-2022-0000257, № 1631-2022-0000258, № 1631-2022-0000259, № 1631-2022-0000260 від 17.03.2022, за період з 1 кварталу 2000 року по 4 квартал 2021 року відсутня інформація про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.61-65)
З листа УПФУ в Полтавській області № 1600-0803-7/15385 від 30.03.2022 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку управління не перебуває та ніякого виду пенсії не отримує (а.с.68)
З листів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області № 1193/20.13-20 від 14.12.2021 та 23.02.2021, № 706/20.13-20 від 28.09.2022, № 785/20.13-20 від 12.11.2022, № 59/20.13-020 від 21.02.2023, 257/20.13-020 від 05.04.2023, № 439/20.13-020 від 27.05.2023, № 537/20.13-020 від 12.07.2023, вбачається, що в архіві відділу відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.36-37, 56, 82, 100, 110, 124, 134, 142)
Згідно лита ТЦСО Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення № 01-11/453 від 15.06.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до територіального центру не зверталась, соціальні послуги не отримувала, на обліку як бездомна особа не перебувала. (а.с.144) 

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути доказами. 
Результати кримінального провадження № 12020170090003218 щодо зникнення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду не повідомлені, не відомо чи перебуває вона наразі у розшуку, чи місце її перебування не відомо, а тому слід вважати, що розшук продовжується. 
Доказів чи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїздила за межі України, чи виносилось рішення про визнання її безвісно відсутньою у період з 2000 року по день розгляду справи, суду також не надано.
Даних, які б об`єктивно свідчили про наявність підстав припускати загибель останньої в подальшому, не встановлено.
З пояснень заявника, досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно та свідомо залишила постійне місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлою не є необхідною та обов`язковою умовою для реалізації заявником його спадкових прав після смерті баби, а тому не може вважатись законною метою, яка вказана заявником для задоволення його заяви.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, керується такими міркуваннями.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням наведених вимог закону. 
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.
Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.
Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).
При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Наведені висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року (справа № 226/3053/18), від 27 листопада 2019 року (справа № 461/424/15-ц), на які обґрунтовано у відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України послався суд першої інстанції.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що заявником не надано належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, на підставі яких можливо було зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або обставин, що дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Апеляційний суд виходить з того, що відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом певного періоду часу у місці її реєстрації або постійного проживання, саме по собі не може бути підставою для оголошення цієї особи померлою.
Заявник наголошує, що ОСОБА_2 зловживала алкогольними напоями і вела антисоціальний спосіб життя, проте у справу не надано жодного об`єктивного доказу, який би давав підстави погодитися з таким твердженням.
Заявник народився у 2000 році, у тому ж році, за його твердженням, зникла ОСОБА_2 , тому він особисто не міг знати про такі обставини.
Посилання в апеляційній скарзі на постанову ВС від 20 вересня 2020 року (справа № 467/1274/18) апеляційний суд визнає необґрунтованим, так як у справі № 467/1274/18 встановлені відмінні обставини, зокрема те, що особа, щодо якої подано заяву про визнання її померлою, мав психічні розлади, у зв`язку з чим перебував на обліку у лікаря, проходив періодичні лікування, до нього у судовому порядку застосовувалися примусові заходи медичного характеру, які не скасовані, після смерті матері деякий час проживав один і потім виїхав з односельчанами на роботу до іншого населеного пункту. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
З огляду на встановлене слід дійти висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні висновки по суті заявлених вимог, у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів. Отже, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. 
В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд   
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 07 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 10 січня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов     

 Судді: А.І.Дорош

 В.М.Триголов