ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1277/24 Справа № 428/6558/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубовенко І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Тананакіна Олександра Валерійовича на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи Сєвєродонецький відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Товариство з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об`єднання”,- 

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи Сєвєродонецький відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ТОВ “Луганське енергетичне об`єднання”.
В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що на виконанні у Сєвєродонецькому відділі державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебувало виконавче провадження №65308201 з виконання виконавчого листа №428/6558/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Луганське енергетичне об`єднання” грошових коштів в сумі 15169 грн. 69 коп., виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області. 01 липня 2021 року державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Цівенко А.С. у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору. Відповідно до інформації з АСВП виконавче провадження №65308201 закрито 04 жовтня 2021 року на підставі п.2 ч.1ст.37 Закону України “Про виконавче провадження”. Відсутність відкритого виконавчого провадження свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника і тому є підставою для зняття арешту.  ОСОБА_1 вказує, всупереч вимогам ч.1, 2 ст.40 Закону України “Про виконавче провадження”, станом на 04 жовтня 2023 року арешт коштів боржника у вказаному виконавчому провадженні не скасовано, у АТ КБ “Приватбанк” заблоковані всі грошові кошти поточної заробітної плати, чим грубо порушено її права у період дії воєнного стану. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати дії державного виконавця Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Цівенко А.С. щодо не зняття арешту коштів боржника неправомірними; скасувати арешт коштів боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Цівенко А.С. від 01 липня 2021 року у виконавчому провадженні №65308201.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця на бездіяльність державного виконавця. Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладено на заявника.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Тананакін О.В. просить ухвалу суду від 01 листопада 2023 року  скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги  ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. 
У запереченні на апеляційну скаргу Сєвєродонецький відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на законність та обгрунтованість ухвали суду від 01 листопада 2023 року.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
       Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України “Про виконавче провадження”.
       Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
       Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України “Про виконавче провадження” примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України “Про державну виконавчу службу”.
       Частиною 1 ст. 6 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
       Згідно з положеннями ст. 11 Закону України“Про виконавче провадження” державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
       Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України “Про виконавче провадження” під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
       Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
       Пунктом 6 частини третьої статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
       Виходячи зі змісту ст. 25 Закону України “Про виконавче провадження” за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
       Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України “Про виконавче провадження” підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
       У справі встановлено та з відомостей з реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень стосовно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається:
- Сєвєродонецьким ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області СМУМЮ 20 жовтня 2020 року було відкрите виконавче провадження № 63345752, стягувачем у якому – АТ “Луганськгаз”; стан ВП – завершено;
- Сєвєродонецьким ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області СМУМЮ 15 травня 2021 року було відкрите виконавче провадження № 65308201, стягувачем у якому – ТОВ “Луганське енергетичне об`єднання”; стан ВП – завершено;
- Сєвєродонецьким ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області СМУМЮ 11 лютого 2022 року було відкрите виконавче провадження № 68593342, стягувачем у якому – ТОВ “Луганське енергетичне об`єднання”; стан ВП – відкрито (а.с.20, 21).
       За даними реєстру АСВП за № 65308201 з ідентифікатором доступі В7Г87ЕЕ4Б5ЕБ вбачається, 13 травня 2021 року на підставі виконавчого листа №428/6558/20, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Луганське енергетичне об`єднання” вартість електричної енергії в сумі 13067 грн. 69 коп. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 грн постановою Сєвєродонецького відідлу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), відкрите вказане виконавче провадження (а.с.7-9, 10, 11).
       01 липня 2021 року у ВП №65308201 державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про арешт коштів боржника. Постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с.12, 13).
       04 жовтня 2021 року у ВП №65308201 державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” (а.с.14, 15).
       Встановлено, Сєвєродонецьким віддлом державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) здійснювалося дії щодо виконавчого провадження №65308201 з примусового виконання виконавчого листа №428/6558/20, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 01 березня 2021 року. Боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконано, борг у виконавчому провадженні не сплачений.
       Звернувшись із скаргою на бездіяльність державного виконавця Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Цівенко А.С. щодо не зняття арешту коштів боржника,  ОСОБА_1 вказувала, що нею було подано державному виконавцю заяву про зняття арешту з її майна у зв`язку з відсутністю виконавчих дій, однак державний виконавець відмовив зняти арешт.
       Слід зазначити, 04 жовтня 2021 року у ВП №65308201 державним виконавцем Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.
       Статтею 37 Закону України “Про виконавче провадження” визначені підстави повернення виконавчого документа стягувачу.
       Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
       Тобто при поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника лише у таких випадках: якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, якщо запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.
       Відповідно до ч.5 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
       Враховуючи викладене, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” арешт з майна не знімається, а стягувач має можливість повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
       Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження” про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
       Згідно з ч.3 вказаної статті у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
       Положеннями ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження” визначено підстави для закінчення виконавчого провадження. 
       Отже, виконавче провадження №65308201 з виконання рішення суду у справі №428/6558/20 не закінчене в розуміння ст.ст. 39, 40 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”, тому стягувач має можливість повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строку, встановленого законом, який на теперішній період часу у цьому виконавчому провадженні не сплинув.
       Посилання ОСОБА_1 на не виконання державним виконавцем вимог ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження” в частині не зняття арешту з її коштів, як боржника у вказаному виконавчому провадженні, є безпідставними.
       За таких обставин, враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 . 
       Доводи апеляційної скарги на доведеність вимог скарги, наявність підстав для її задоволення є необґрунтованими.
       Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника   ОСОБА_1 — адвоката Тананакіна Олександра Валерійовича   – залишити без задоволення.
        Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В.Свистунова