ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                          
           
17 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 711/2287/21
провадження № 61-8054св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Фаловської І. М., 
 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), 
   
учасники справи:
 
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
 
треті особи: Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2022 року в складі судді Казидуб О. Г. та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 квітня                    2023 року в складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю.
 
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначала, що 29 серпня 2006 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 . За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Зазначає, що на час звернення з цим позовом до суду у Конотопському міськрайонному суді Сумської області перебуває справа № 577/4930/20 про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Також у судовому порядку розглядається справа про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. 
 
Сторони припинили спільно проживати, вести спільний побут та господарство                               з 10 жовтня 2020 року. Після припинення шлюбних відносин діти залишилися проживати з нею за адресою її фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 . При цьому діти зареєстровані за адресою її реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .
 
Разом із тим із січня 2021 року відповідач вчинив ряд спроб щодо самовільної зміни місця проживання дітей. Так, 04 січня 2021 року відповідач прибув до дошкільного навчального закладу молодшої дочки (ДНЗ «Світ активних дітей») та вчинив конфліктну ситуацію із застосуванням грубої сили. Зокрема, він вимагав надати йому доступ до дитини, з його поведінки вбачалося, що він намагався забрати дитину із дитячого садка проти її волі, без погодження з матір`ю дитини та її попереднього повідомлення. Крім того, вимагав у грубій формі від старшої дочки, щоб та вийшла до нього з дому, налякавши дитину.
 
Надалі 07 березня 2021 року відповідач за домовленістю з нею забрав дітей до свого фактичного місця проживання ( АДРЕСА_3 ) та зобов`язався повернути старшу дочку 08 березня, а молодшу - 09 березня                          2021 року. 
 
Водночас молодшу дочку відповідач повернув лише 24 березня 2021 року. При цьому протягом всього часу відмовлявся повернути її, продовжував ескалацію конфлікту та психологічний тиск на неї. За час перебування дитини за місцем проживання батька дочка захворіла на гостру респіраторну хворобу СОVID-19 та на прохання одразу привезти її до матері відповідач відмовився це зробити. 
 
Позивачка переконана, що самовільна зміна місця проживання молодшої дочки, її стрес від неповернення до матері та неналежний догляд за дитиною за час її перебування у батька сприяли захворюванню дитини, чого можливо було б уникнути, не вчиняючи описаних вище дій.
 
Також відповідач під час перебування молодшої дочки з ним влаштував дитину до нового дошкільного навчального закладу, без згоди матері та будь-якої медичної документації дитини. Такі дії відповідача призвели до контакту молодшої дочки з великою кількістю нових людей, що очевидно поставило під загрозу її здоров`я під час нестабільної епідемічної ситуації у країні та підвищеного рівня захворювань на                 СОVID-19 у місті Києві.
 
Про зміну дитячого садка вона дізналася зі слів відповідача, проте надати їй інформацію про цей навчальний заклад він відмовився.
 
Зазначає, що після повернення молодшої дочки вона звернулася до психолога з метою з`ясування психоемоційного стану дитини, внаслідок двотижневого розлучення із матір`ю та відсутністю особистого контакту із нею.
 
За висновком за результатами психологічного дослідження ОСОБА_5 від 07 квітня 2021 року у дівчинки, зокрема, наявні ознаки невротичного стану (невроз або був, або може виникнути у найближчий час), тобто необхідна увага до дитини з точки зору можливості виникнення відхилень у її самопочутті й психоемоційному стані, стан дівчинки характеризується відчуттям стресу від протидії сильному тиску обставин, емоційною нестійкістю, напруженістю, певними труднощами соціальної адаптації.
 
Зі слів старшої дочки, під час перебування у батька на вихідних із 07 по 08 березня                    2021 року не було свіжих продуктів, а натомість багато алкогольних напоїв, батько взагалі не піклувався про них, а був постійно за комп`ютером. Також старша дочка повідомила позивачці, що батько дозволяв собі різке поводження з дітьми, нецензурні висловлювання в її бік. Старша дочка повернулася до неї в сльозах, була пригнічена та дуже переймалася безпекою своєї молодшої сестри, яка на той момент все ще перебувала у батька у зв`язку з домовленостями між сторонами.
 
Вважає, що наведене свідчить про те, що батько вчиняв спроби самовільно змінити місце проживання молодшої дитини, порушує її права та інтереси у частині навчання, розвитку, збереження родинних зав`язків із матір`ю, що у сукупності свідчить про доцільність визначення місця проживання дітей разом із матір`ю.
 
Щодо доцільності визначення місця проживання дітей разом із нею, то позивачка вказувала на те, що вона працевлаштована та має стабільний дохід, який за період з 11 липня 2020 року по 10 січня 2022 року становив 302 553,00 грн, у своїй професійній діяльності вона характеризується позитивно.
Вона разом з дітьми проживає у комфортабельній двокімнатній квартирі загальною площею 72 кв. м, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , де створені усі умови для проживання, відпочинку, навчання та задоволення інших потреб дітей. У дітей є власна кімната з усіма необхідними меблями, іграшками та іншим облаштуванням відповідно до їх віку.
 
Крім того, за висновком психологічного дослідження меншої дочки ОСОБА_5 вона хоче проживати саме з матір`ю, де почуває себе комфортно та безпечно.
 
Також зазначає, що веде здоровий спосіб життя, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, антисоціальними проявами не вирізняється, має порозуміння з дітьми, прихильність з боку дітей та тісний родинний зв`язок. Вона всебічно забезпечує потреби дітей, їх культурний та духовний розвиток, охорону здоров`я, навчання тощо. Приділяє увагу додатковому навчанню дітей та розвитку їхніх здібностей відповідно до їх інтересів, забезпечує їм повноцінне здорове харчування, відпочинок та оздоровлення. 
 
При цьому вона забезпечує усі можливі умови для збереження родинних зв`язків дітей із батьком та не чинить йому перешкод у вихованні дочок.
 
Щодо неможливості визначення місця проживання дітей з батьком вказувала, що це не відповідатиме інтересам дітей, оскільки сам факт подружньої зради відповідача та проживання з іншою жінкою негативно вплинув на психоемоційний стан дітей, особливо старшої дочки. 
 
Вказує, що стосовно дітей батько також вчиняв неоднозначні прояви у вихованні, які викликають занепокоєння у позивачки. Зокрема, батько придбав ноутбук для старшої дочки, проте не дозволив його забрати дитині, вказавши, що ним вона може користуватися виключно у нього вдома. 
 
Молодша дочка під час перебування у батька брала з собою улюблені іграшки, але коли приходив час повертатися до матері, батько не віддавав їх дитині, що вкрай засмучувало її та призводило до того, що дитина приїздила до матері у сльозах, замикалася у собі.
 
Відповідач проігнорував прохання позивачки щодо утримання від знайомства дітей з його новою співмешканкою, що було обумовлено їхніми переживаннями та психоемоційним станом через розірвання шлюбу між батьками.
 
Звертає увагу і на поведінку відповідача щодо неї в присутності дітей, а саме на вчинення ним психологічного та фізичного насильства.
Відповідач працює у сфері ІТ, займаючись безпосереднім створенням ігор, що мають ознаки азартних. Наведене, а також пристрасть відповідача до комп`ютерних ігор, на  думку позивачки, є передумовою, що свідчить про ймовірний негативний вплив на дітей з його боку.
 
Вважаючи, що проживання дітей разом із батьком суперечитиме їх інтересам, просила визначити місце проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 разом з нею, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору та за надання їй правової допомоги.
 
30 червня 2021 ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до                         ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способу участі у їх вихованні.
 
В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначав, що 29 серпня 2006 року між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб. Вони є батьками ОСОБА_7 ,                     ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
11 жовтня 2020 року вони припинили фактичні шлюбні відносини і почали проживати за різними адресами. Він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 разом з дочками фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
 
09 грудня 2020 ОСОБА_1 звернулася до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 12 травня 2021 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано, а 24 травня 2021 року рішенням суду стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно.
 
Зазначає, що після припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 чинить йому постійні перешкоди для особистих зустрічей з дітьми, вона заперечує їх необхідність та ігнорує бажання і потреби як дітей, так і його у спілкуванні між собою. ОСОБА_1 ставить конфлікт з ним вище за право батька на спілкування з дітьми, що і стало причиною звернення із зустрічним позовом.
 
Вказує, що він не припиняє спроб брати активну участь у житті дітей та намагається домовитися з позивачкою про графік спілкування з дітьми, якнайчастіше спілкуватися з дітьми телефоном чи відеозв`язком, намагається не втратити контакт з дітьми. На час звернення до суду із зустрічним позовом він протягом семи місяців не має змоги безперешкодно спілкуватися зі своїми дітьми через постійні відмови ОСОБА_1 . 
 
Крім того, ОСОБА_1 свідомо чи несвідомо психологічно впливає на дітей, спотворюючи його образ як батька, що дуже помітно в поведінці старшої дочки ОСОБА_8 .
Зазначає, що він турботливий батько, який піклувався про своїх дітей, забезпечував всі їхні потреби, мав з ними тісний психологічний зв`язок та прекрасні стосунки.              З моменту припинення спільного проживання з ОСОБА_1 , а саме з жовтня            2020 року, він продовжував брати активну участь у житті та вихованні дітей, які залишилися проживати з позивачкою ОСОБА_1 . Але з листопада 2020 року     ОСОБА_1 почала поодиноко чинити перешкоди у його спілкуванні з дітьми, відмовляла йому в організації особистих зустрічей з дітьми. Під час їхнього спілкування щодо вирішення питань про його участь у житті дітей постійно розпочиналися конфлікти через небажання позивачки за первісним позовом надавати йому можливості бачитися з дітьми.
 
З березня 2021 року ОСОБА_1 почала постійно чинити перешкоди в його побаченнях з дітьми. ОСОБА_1 ігнорує його прохання про спілкування з дочками. Так, з ОСОБА_8 він не мав змоги бачитися з 08 березня 2021 року, а з ОСОБА_9 -             з 24 березня 2021 року, тобто ОСОБА_1 не надає йому дітей для спілкування та особистих зустрічей.
 
Стверджує, що позивачка ОСОБА_1 не надає йому жодної інформації щодо організації життя дітей, місця їхнього перебування, стану здоров`я, самовільно змінює їхнє місце проживання.
 
Ним уживаються всі можливі спроби для вирішення питання щодо участі у вихованні дітей, а саме 08 жовтня 2020 року він звертався до ОСОБА_1 з пропозицією направити їх на медіацію з метою ефектного врегулювання конфлікту. Позивачка за первісним позовом погодилась, але медіацію було припинено через односторонню її відмову вирішувати конфлікт.
 
Також 30 грудня 2020 він направив за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання ОСОБА_1 проект договору щодо здійснення батьківських прав, обов`язків та визначення місця проживання дітей, пропонуючи порівну розділити обов`язок з утримання дітей між сторонами та узгодити справедливий графік спілкування з дітьми. Але надіслані листи ОСОБА_1 на пошті не отримала.
 
19 лютого 2021 року його представник надіслав на адресу ОСОБА_1 лист про мирне врегулювання питань щодо опіки над дітьми, їхнього утримання та поділу майна, в якому зверталась увага на прагненні врегулювати конфлікт саме мирним шляхом. Однак у відповідь на вказаний лист представники ОСОБА_1 надіслали лист, зі змісту якого вбачається небажання позивачки вирішувати конфлікт мирним шляхом.
 
Вважає, що вказане свідчить про небажання ОСОБА_1 мирно вирішувати питання щодо участі батька у вихованні та утриманні дітей. Позивачка під час зустрічей поводиться агресивно та влаштовує сварки, не дозволяє спілкуватись з дітьми, не дозволяє відвідувати та забирати дочку ОСОБА_9 з дитячого садка.
 
Через неправомірні дії ОСОБА_1 він викликав поліцію, проте, прибувши на місце, працівники поліції необґрунтовано склали адміністративний протокол саме на нього, однак постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності було скасовано рішенням Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.
 
05 січня 2021 року ним було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, за фактом завдання йому тілесних ушкоджень з боку позивачки за первісним позовом.                   За результатами перевірки вказаної заяви працівники поліції провели з ОСОБА_1 профілактичну бесіду.
 
Така поведінка у конфліктній ситуації свідчить, що ОСОБА_1 не здатна реагувати адекватно на його бажання поспілкуватися зі своїми дочками та про те, що вона готова вчинити будь-які протиправні дії з метою обмеження його права та права дітей на спілкування, в тому числі і застосувати фізичну силу проти нього чи звести наклеп щодо його дій, повідомити неправдиву інформації органам державної влади з метою протиправного тиску на відповідача ОСОБА_2 
 
17 травня 2021 року він звернувся з заявою до служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій наголошував на грубому порушенні позивачкою його та дітей права на особисте спілкування та просив надати йому допомогу у припиненні протиправних дій позивачки. Проте жодної реакції на таке звернення з боку позивачки ОСОБА_1 не було. 
 
Крім того, вона систематично ігнорує навіть прохання молодшої дочки ОСОБА_9 , коли вона прямо та недвозначно висловлює своє бажання побачити свого батька та просить її дозволити таку зустріч.
 
ОСОБА_2 зазначає, що наведені ним факти свідчать, що ОСОБА_1 свідомо та протиправно обмежує його та дітей у праві на особисте спілкування і це негативно впливають на дітей, що може призвести до втрати контакту між ним та дітьми.
Наголошує, що він любить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та робить все можливе задля належного виховання, турботи, розвитку своїх дітей. 
 
Він має тісний контакт та гарні стосунки зі своїми дочками, піклується про здоров`я своїх дітей, робить все від нього залежне задля забезпечення їх потреб у розвитку, піклується про їх освіту та соціалізацію тощо, цікавиться станом їх здоров`я, проявляє турботу до них та прагне брати участь в їх лікуванні як батько, незважаючи на позицію ОСОБА_1 .
 
Крім того, ОСОБА_2 вказував, що він здійснює підприємницьку діяльність у сфері комп`ютерного програмування як фізична особа-підприємець та має щомісячний середній дохід у розмірі 170 000 - 180 000 грн. До 21 січня 2021 року він добровільно брав участь в утриманні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та витрачав у середньому близько                  22 800 грн щомісячно на утримання дочок за власною волею. Він завжди належним чином виконував свій батьківський обов`язок з утримання дітей: піклувався про освіту дітей, в добровільному порядку стабільно оплачував освітні послуги для ОСОБА_8 та послуги няні для ОСОБА_9 . Крім щомісячної добровільної сплати аліментів, він додатково оплачував у добровільному порядку курси акторського мистецтва для всебічного розвитку Дарії та ніс інші витрати для якнайкращих потреб дітей, що підтверджується наданими квитанціями та чеками.
 
ОСОБА_2 зазначає, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де наявні всі умови для зустрічей із дітьми, їхнього дозвілля та розвитку. Він є законослухняним громадянином, психічно здоровим, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, як громадянин та член суспільства характеризується винятково позитивно, характеризується винятково позитивно як батько, сусід, родич, друг і колега, не вчиняє негативного впливу на дітей, має з дітьми гарні теплі стосунки, здійснює турботу та догляд за дітьми, здатний забезпечити всі потреби дітей та належні умови для проведення особистих зустрічей з дочками, є зразковим законослухняним громадянином.
 
Щодо способу його участі у вихованні дітей ОСОБА_2 посилався на те, що він як батько має право на спілкування з дочками, отримання повної інформації щодо їхнього життя, проте ОСОБА_1 обмежує його права та права дочок щодо їхнього спілкування, що є протиправним.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд:
 
1) заборонити ОСОБА_1 чинити будь-які перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з його малолітніми дочками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
2) зобов`язати ОСОБА_1 чинити будь-які перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з його малолітніми дочками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, проте не виключно, щодо:
- спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , зокрема, проте не виключно: шляхом телефонного зв`язку, шляхом відеозв`язку, будь-якими засобами електронного зв`язку тощо;
- надання ОСОБА_2 на його запит усієї та будь-якої інформації щодо життєдіяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ;
- організації особистих зустрічей ОСОБА_2 з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за наявності спільного бажання та згоди ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та/чи               ОСОБА_10 щодо проведення таких зустрічей;
- відвідування ОСОБА_2 дошкільних/шкільних/навчальних закладів, позашкільних зібрань, гуртків, заходів, які відвідують та/чи проводяться за участі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 тощо.
 
3) встановити такий спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його малолітньої дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- ОСОБА_2 має право на безперешкодне щоденне, з урахуванням графіку навчання дитини, спілкування з ОСОБА_10 засобами телефонного, електронного чи іншого засобу зв`язку, зокрема шляхом відеодзвінків, у будь-який день та час, за умови, що такі сеанси зв`язку не порушують режиму дитини, процесу здобування освіти чи інших важливих процесів життєдіяльності дитини;
- ОСОБА_2 має право на особисті зустрічі з ОСОБА_10 у дні, коли дитина проживає з ОСОБА_1 за основним місцем проживання, тривалістю не більше             2 годин за одну зустріч та за умови, що наявна спільна згода ОСОБА_2 та         ОСОБА_10 на таке особисте спілкування, а також за умови, що такі зустрічі не порушують режиму дитини, процесу здобування освіти чи інших важливих процесів життєдіяльності дитини;
- встановити графік особистого спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_10 у вигляді тимчасового проживання дитини з ОСОБА_2 за його фактичним місцем проживання, під час навчального року (за винятком періоду канікул) дитини, за таким графіком: з 18:00 год неділі до 18:00 год середи кожного першого та третього тижня кожного місяця; та з 18:00 год п`ятниці до 18:00 год неділі кожного другого та четвертого тижня кожного місяця;
- встановити графік особистого спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_10 у вигляді тимчасового проживання дитини з ОСОБА_2 за його фактичним місцем проживання або у будь-якому іншому місці за вибором ОСОБА_2 під час періоду канікул дитини за таким графіком: протягом липня місяця кожного року; протягом весняних канікул дитини у парних роках та протягом осінніх канікул дитини у непарних роках; протягом періоду з 18:00 год 25 грудня до 18:00 год 01 січня у непарні роки та протягом періоду з 18:00 год   01 січня до 18:00 год 09 січня у парні роки;
- встановити графік особистого спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_10 у вигляді тимчасового проживання дитини з ОСОБА_2 за його фактичним місцем проживання або у будь-якому іншому місці за вибором ОСОБА_2 у такі дати          (дні народження родичів відповідача та дітей): з 18:00 год 12 січня до 10:00 год               14 січня (13 січня - день народження матері відповідача та бабусі дітей); з 18:00 год 17 січня до 10:00 год 19 січня (18 січня - дочки відповідача ОСОБА_11 , з якою діти чудово спілкуються); з 18:00 год 13 лютого до 10:00 год 15 лютого (14 лютого - день народження двоюрідного брата дітей, племінника відповідача); з 18:00 год 10 квітня до 10:00 год 12 квітня (11 квітня - день народження сестри відповідача та рідної тітки дітей); з 18:00 год 19 червня до 10:00 год 21 червня (20 червня - день народження батька відповідача та дідуся дітей); з 18:00 год 07 серпня до 10:00 год 09 серпня           (08 серпня - день народження відповідача); з 18:00 год 09 жовтня до 10:00 год                11 жовтня кожного року.
 
4) зобов`язати ОСОБА_1 :
- надавати на запит ОСОБА_2 всю та будь-яку інформацію щодо життєдіяльності ОСОБА_10 ;
- організовувати технічну можливість для відеодзвінків чи іншого способу особистого спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_10 у дні, коли дитина проживає з ОСОБА_1 , на запит ОСОБА_2 ;
- вчиняти необхідні дії задля підготовки ОСОБА_10 до особистої зустрічі з              ОСОБА_2 у дні, коли дитина проживає з ОСОБА_1 , на запит ОСОБА_2 та  відповідно до встановленого способу участі останнього у вихованні дитини;
- передавати ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 його дочку ОСОБА_10 кожної неділі кожного першого та третього тижня кожного місяця о 18:00 год за київським часом та кожної п`ятниці кожного другого та четвертого тижня кожного місяця о 18:00 год за київським часом;
- передавати ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 його дочку ОСОБА_10 о 18:00 год за київським часом в такі дати: 01 липня; 12 січня;          17 січня; 13 лютого; 10 квітня; 19 червня; 07 серпня; 09 жовтня кожного року, а також першого дня весняних канікул дитини у парних роках та першого дня осінніх канікул дитини у непарних роках, а також 25 грудня у непарні роки та 01 січня у парні роки.
5) встановити такий спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- ОСОБА_2 має право на безперешкодне щоденне, з урахуванням графіку навчання дитини, спілкування з ОСОБА_7 засобами телефонного, електронного чи іншого засобу зв`язку, зокрема шляхом відеодзвінків, у будь-який день та час, за умови, що такі сеанси зв`язку не порушують режиму дитини, процесу здобування освіти чи інших важливих процесів життєдіяльності дитини;
- ОСОБА_2 має право на особисті зустрічі з ОСОБА_7 у дні, коли дитина проживає з ОСОБА_1 за основним місцем проживання, тривалістю не більше              2 годин за одну зустріч та за умови, що наявна спільна згода ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на таке особисте спілкування, а також за умови, що такі зустрічі не порушують режиму дитини, процесу здобування освіти чи інших важливих процесів життєдіяльності дитини;
- встановити графік особистого спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у вигляді тимчасового проживання дитини з ОСОБА_2 за його фактичним місцем проживання, під час навчального року (за винятком періоду канікул) дитини за таким графіком: з 18:00 год неділі до 18:00 год середи кожного першого та третього тижня кожного місяця; з 18:00 год п`ятниці до 18:00 год неділі кожного другого та четвертого тижня кожного місяця;
- встановити графік особистого спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у вигляді тимчасового проживання дитини з ОСОБА_2 за його фактичним місцем проживання або у будь-якому іншому місці за вибором ОСОБА_2 під час періоду канікул дитини за таким графіком: протягом липня місяця кожного року; протягом весняних канікул дитини у парних роках та протягом осінніх канікул дитини у непарних роках; протягом періоду з 18:00 год 25 грудня до 18:00 год 01 січня у непарні роки та протягом періоду з 18:00 год   01 січня до 18:00 год 09 січня у парні роки;
- встановити графік особистого спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у вигляді тимчасового проживання дитини з ОСОБА_2 за його фактичним місцем проживання або у будь-якому іншому місці за вибором ОСОБА_2 у такі дати (дні народження родичів відповідача та дітей): з 18:00 год 12 січня до 10:00 год 14 січня                    (13 січня - день народження матері відповідача та бабусі дітей); з 18:00 год 17 січня до 10:00 год 19 січня (18 січня - день народження дочки відповідача ОСОБА_11 , з якою діти чудово спілкуються); з 18:00 год 13 лютого до 10:00 год 15 лютого (14 лютого - день народження двоюрідного брата дітей, племінника відповідача); з 18:00 год 10 квітня до 10:00 год 12 квітня (11 квітня - день народження сестри відповідача та рідної тітки дітей); з 18:00 год 19 червня до 10:00 год 21 червня (20 червня - день народження батька відповідача та дідуся дітей); з 18:00 год 07 серпня до 10:00 год 09 серпня           (08 серпня - день народження відповідача); з 18:00 год 09 жовтня до 10:00 год 11 жовтня кожного року.
 
6) зобов`язати ОСОБА_1 :
- надавати на запит ОСОБА_2 всю та будь-яку інформацію щодо життєдіяльності ОСОБА_7 ;
- передавати ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 його дочку ОСОБА_7 кожної неділі кожного першого та третього тижня кожного місяця о 18:00 год за київським часом та кожної п`ятниці кожного другого та четвертого тижня кожного місяця о 18:00 год за Київським часом;
- передавати ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 його дочку ОСОБА_7 о 18:00 год за київським часом в такі дати: 01 липня; 12 січня;          17 січня; 13 лютого; 10 квітня; 19 червня; 07 серпня; 09 жовтня кожного року, а також першого дня весняних канікул дитини у парних роках та першого дня осінніх канікул дитини у непарних роках, а також 25 грудня у непарні роки та 01 січня у парні роки.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні дитини об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції  
 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Визначено місце проживання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , за місцем її фактичного проживання.
 
Зобов`язано ОСОБА_1 , у разі зміни фактичного проживання, повідомляти       ОСОБА_2 про адресу фактичного проживання/перебування малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 інформацію щодо стану здоров`я дітей та з інших питань їхньої життєдіяльності.
 
У решті позову відмовлено.
 
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Встановлено ОСОБА_2 такі способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- безперешкодні щоденні спілкування засобами телефонного, електронного чи іншого зв`язку;
- особисті зустрічі в рекреаційних зонах та місцях загального відпочинку і дозвілля тривалістю 2-4 години: в непарні тижні року: вівторок, четвер з 18:00 год; у парні тижні року: понеділок, середа, п`ятниця з 18 год.
- перебування дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком за місцем його фактичного проживання під час навчального року (за винятком періоду канікул) у непарні тижні року з 15:00 год п`ятниці до 20:00 год неділі;
- перебування дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком за місцем його фактичного проживання або у будь-якому іншому місці за вибором батька за попереднього інформування матері (не пізніше, ніж за тиждень) під час періоду канікул, а саме у: літні канікули з 01 до 21 серпня кожного року; весняні канікули - парні роки; осінні канікули - непарні роки; зимові канікули - настання непарного Нового року з 18:00 год  25 грудня до 18:00 год 01 січня, настання парного Нового року з 18:00 год 01 січня до 18:00 год 09 січня.
 
Зобов`язано батька забирати та повертати дитину за місцем їх постійного проживання з матір`ю.
 
На час хвороби дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , графік зустрічей призупиняється.
 
Зобов`язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 інформацію щодо стану здоров`я дітей та з інших питань їхньої життєдіяльності. У решті вимог зустрічного позову відмовлено.
 
Задовольняючи позов ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків,  має сталий та достатній дохід для забезпечення потреб дітей, алкогольними напоями та наркотичними засобами не зловживає, своєю поведінкою не може зашкодити розвитку дочки, є прикладом для наслідування, таке рішення відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.
 
Задовольняючи зустрічний позов  ОСОБА_2 щодо встановлення йому способу та участі у вихованні дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив із того, що такий спосіб не суперечить інтересам дитини.
 
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 виповнилося чотирнадцять років, а тому вона сама може визначати, з ким із батьків хоче проживати. 
 
З урахуванням того, що між батьками не існує спору про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважав, що з цих підстав ОСОБА_2 не може бути встановлений спосіб участі у вихованні ОСОБА_8 . При цьому суд констатував, що між батьками існує спір щодо спілкування та участі батька у вихованні їхньої спільної дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції  
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Лепіхіної О. П. залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси                                 від 08 листопада 2022 року залишено без змін.
 
Предметом апеляційного перегляду було рішення Придніпровського районного суду  м. Черкаси від 08 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог лише стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
    
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося заявником та відповідно не переглядалося апеляційним судом.
 
Погоджуючись із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд апеляційної інстанції виходив насамперед з інтересів дитини. Так, у суді апеляційної інстанції в судовому засіданні, за згоди батьків, у присутності психолога, було заслухано думку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій виповнилося повних чотирнадцять років. Вона зазначила, що має гарні стосунки з батьком, має бажання і спілкується з ним. Вона чітко та послідовно висловила думку проти встановлення порядку та способу спілкування з батьком, оскільки встановлення чіткого порядку спілкування обмежить її, також це буде шкодити її інтересам, адже в силу свого віку вона має велику зайнятість у навчанні та позакласній роботі, в тому числі у вихідні дні. Наголосила, що перешкод у її спілкуванні з батьком мати не чинить, має можливість вільно спілкуватися засобами зв`язку та особисто зустрічатися з батьком у вільний час. Останнє побачення з батьком відбулося під час останнього візиту до м. Києва, оскільки під час воєнного стану вона з матір`ю проживає в м. Ужгороді.
 
Суд установив, що батьки дбають про ОСОБА_7 , створюючи їй належні умови для проживання, дозвілля, навчання та розвитку, як за місцем проживання                ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 . Сторони у справі мають бажання спілкуватися з дочкою ОСОБА_7 та брати активну участь у її житті.
 
Враховуючи надані сторонами докази у справі в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 чинить перешкоди             ОСОБА_2 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 та як наслідок погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність спору між батьками з приводу спілкування та участі батька у вихованні їхньої спільної дочки ОСОБА_7 ,                       ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Аргументи учасників справи
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
29 травня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року в указаній справі, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні його зустрічних позовних вимог щодо встановлення йому способу та участі у вихованні дочки ОСОБА_7 ,                                          ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду                           від 01 липня 2020 року у справі № 138/96/17, від 28 липня 2021 року у справі                              № 127/4017/20, від 09 листопада 2020 року у справі № 487/7241/18, від 27 листопада 2019 року у справі № 400/829/17/, від 24 жовтня 2018 року у справі № 487/545/17-ц,  від 24 жовтня 2019 року у справі № 585/2392/18, від 22 грудня 2021 року у справі                    № 554/1124/20, від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18, що стосуються врахування думки дитини.
 
Також заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 159                    Сімейного кодексу України (далі - СК України) в подібних правовідносинах, зокрема про усунення перешкод у спілкуванні та встановлення способу участі у вихованні дитини у зв`язку з досягненням нею чотирнадцяти років.
 
Доводи відзиву на касаційну скаргу
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Губін О. С., подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила її залишити без задоволення, судові рішення в оскаржуваній частині залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість. Зазначає, що встановлення графіку зустрічей батька з дитиною, яка досягла чотирнадцяти років, не відповідатиме якнайкращим інтересам самої дитини, оскільки графік спілкування та зустрічей з батьком має обиратися нею самостійно, так само як і місце її проживання.
Провадження в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 червня  2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставами відкриття касаційного провадження є пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
У червні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження колегією у складі п`яти суддів.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судами встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, 29 серпня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 зареєстровано шлюб (том 1, а. с. 97).
 
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, сторони є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1, а. с. 100-101).
 
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня                         2021 року у справі № 577/4930/20 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та                   ОСОБА_1 (том 3, а. с. 80-81).
 
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня            2021 року у справі № 577/4932/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття (том 3, а. с. 83-84).
 
Згідно з довідкою № 33 від 11 листопада 2020, виданою Виконавчим комітетом Конотопської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2                         (том 1, а. с. 58).
 
Відповідно до довідки про фактичне місце проживання від 18 березня 2021 року             № 6-01/2021, виданої головою правління ОСББ «Глушкова 9-Г», ОСОБА_1 ,                     ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , які перебувають на реєстраційному обліку: АДРЕСА_2 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою зазначено: акт про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_10 і ОСОБА_7 у АДРЕСА_4 від 18 березня 2021 року (том 1, а. с. 56).
 
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ,  фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
 
Згідно з актом обстеження умов місця фактичного проживання ОСОБА_2                  від 03 березня 2021 року, складеним головними спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації Бойко М. В. та ОСОБА_13 , для виховання та розвитку дітей створено добрі умови проживання, квартира оснащена всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Санітарний стан житла відповідає нормі. Для дітей є дитяча кімната, де є диван, 2 письмових столи, стільці, шафа, наявні іграшки, дитячі речі, комод (том 4, а. с. 67).
 
За висновком Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації                                         від 26 серпня 2021 року № 100-12420 працівником Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання, діти фактично проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та з`ясовано, що умови для проживання та виховання малолітніх ОСОБА_7 , 2007 року народження, та ОСОБА_5 , 2015 року народження, створено належним чином. Мати                       ОСОБА_1 та діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_6 .
 
15 липня 2021 року ОСОБА_2 . Службі у справах дітей та сім`ї надав письмові пояснення до заяви ОСОБА_1 , з яких вбачається, що діти фактично проживають разом із матір`ю, проте мати чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. 
 
Станом на 28 липня 2021 року зустрічних позовів ОСОБА_2 або звернень       ОСОБА_2 до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дітей разом ним або встановлення батькові графіку зустрічей з дітьми до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не надходило.
Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх                    ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (том 5, а. с. 52-53).
 
У висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 21 жовтня 2021 року № 100-15694 встановлено, що 18 червня 2021 року працівником Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та з`ясовано, що умови для проживання та виховання малолітніх ОСОБА_7 , 2007 року народження, та ОСОБА_10 , 2015 року народження, створено належним чином. У квартирі дотримано санітарно-гігієнічні норми, наявні продукти харчування в достатній кількості, побутова техніка, для дітей є окремі ліжка, стіл, шафа, чиста постільна білизна, одяг відповідно віку та пори року. Діти в повній мірі забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання.
 
Малолітня ОСОБА_7 , 2007 року народження, відвідує школу «Квінта» за адресою: АДРЕСА_7 . Додатково займається акторською майстерністю, відвідує музичну студію з гри на фортепіано та фотошколу. Також вона надала письмові пояснення Службі у справах дітей та сім`ї від 30 червня 2021 року про те, що бажає і надалі проживати разом із матір`ю та сестрою.
 
Мати надала підтверджуючі документи про те, що зареєстрована як фізична особа-підприємець (ФОП ОСОБА_1 ), працює у сфері інформатизації, має стабільний дохід, на обліку нарколога та психіатра не перебуває.
 
Батько ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
 
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня                2021 року у справі № 577/4932/20 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
 
ОСОБА_2 . Службі у справах дітей та сім`ї надав письмові пояснення до заяви              ОСОБА_1 , з яких убачається, що діти фактично проживають разом із матір`ю, проте мати чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.
Керуючись рекомендаціями Комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 15        від 04 серпня 2021 року), Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією (органом опіки та піклування) надано суду висновок від 26 серпня             2021 № 100-12420 про доцільність визначення місця проживання малолітніх                    ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .
 
За інформацією Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб                від 06 жовтня 2021 року проведено роботу психолога, зокрема з малолітньою                 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що її розвиток відповідає віку. Активна, допитлива, намагається тримати лідерську позицію. Дитина творча та товариська, прагне до самоствердження. Вільно та самостійно висловлює думку, доброзичлива, комфортно почуває себе серед оточуючих, прагне до дружніх стосунків з оточенням. Її пригнічує ситуація, яка склалася в родині. Дівчинка з сумом згадує, коли батьки були разом і вони проживали спільно усією великою родиною, має дуже теплі, підтримуючі стосунки із старшою сестрою ОСОБА_14 (старша дочка батька) та старшим братом ОСОБА_15 (старший син мами). Малолітня ОСОБА_7 має емоційний зв`язок з матір`ю, ОСОБА_1 . З батьком ОСОБА_16 поводить себе провокуючи. Така поведінка дитини свідчить про недостатню увагу та підтримку зі сторони батька, образу на нього, прагнення до його покарання. Малолітня                    ОСОБА_7 має прихильність до матері, ОСОБА_1 , і потребує налагодження емоційно-сприятливих стосунків із батьком ОСОБА_2 .
 
Батькам надані рекомендації, зокрема пройти медіацію з метою організації домовленостей у вихованні та розвитку дітей.
 
Враховуючи викладене, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважала за доцільне встановити ОСОБА_2 такі способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : безперешкодне щоденне спілкування засобами телефонного, електронного чи іншого зв`язку; особисті зустрічі в рекреаційних зонах та місцях загального відпочинку і дозвілля тривалістю  2-4 години; непарні тижні року: вівторок, четвер з 18:00 год, парні тижні року: понеділок, середа, п`ятниця з 18:00 год; перебування дітей з батьком за місцем його фактичного проживання, під час навчального року (за винятком періоду канікул) непарні тижні року з 15:00 год п`ятниці до 20:00 неділі; перебування дітей з батьком за місцем його фактичного проживання або у будь-якому іншому місці за вибором батька за попереднього інформування матері (не пізніше, ніж за тиждень) під час періоду канікул: літні канікули - з 01 до 21 серпня кожного року, весняні канікули - парні роки, осінні канікули - непарні роки, зимові канікули - настання непарного Нового року з 18:00 год 25 грудня до 18:00 год                         01 січня, настання парного Нового року з 18:00 год 01 січня до 18:00 год 09 січня. Батько забирає та повертає дітей за місцем їх постійного проживання з матір`ю. На час хвороби дітей графік зустрічей призупиняється. Батьки зобов`язані надавати один одному інформацію щодо стану здоров`я дітей та з інших питань життєдіяльності. 
 
Зустрічі мають відбуватись за згоди дітей, не порушуючи режиму дня дітей, процесу здобуття освіти, позашкільних занять та інших важливих процесів життєдіяльності (том 6, а. с. 95-98).
 
Відповідно до сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду від 19 січня 2021 року ОСОБА_2 ознак наркотичних захворювань не має                      (том 6, а. с. 59).
 
Згідно з медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 19 січня 2023 року у ОСОБА_2 ознак психіатричних захворювань не виявлено (том 6, а. с. 61).
 
У суді апеляційної інстанції в судовому засіданні, за згоди батьків, у присутності психолога, було заслухано думку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій виповнилося повних чотирнадцять років. Вона зазначила, що має гарні стосунки з батьком, має бажання і спілкується з ним. ОСОБА_7 чітко та послідовно висловила думку проти встановлення порядку та способу спілкування з батьком, оскільки встановлення чіткого порядку спілкування обмежить її, також це буде шкодити її інтересам, адже в силу свого віку вона має велику зайнятість у навчанні та позакласній роботі, в тому числі у вихідні дні. Наголосила, що перешкод у її спілкуванні з батьком мати не чинить, має можливість вільно спілкуватися засобами зв`язку та особисто зустрітись з батьком у вільний час. Останнє побачення з батьком відбулося під час останнього візиту до м. Києва, оскільки під час воєнного стану вона з матір`ю проживає в м. Ужгороді.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
За частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
 
Предметом перегляду Верховним Судом є рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2  про  усунення перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення йому способу та участі у її вихованні. В іншій частині судові рішення не оскаржуються заявником.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року,                 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
 
У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ,                                   від 16 липня 2015 року)).
 
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
 
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1, 3 статті 9 Конвенції).
 
Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
 
Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
 
У статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
 
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
 
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
 
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
 
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
 
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
 
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
 
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
 
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. 
 
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21).
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
 
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). 
 
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди (постанова Великої Палати Верховного Суду                          від 29 травня 2019 року у справі № 357/17852/15-ц, провадження № 14-199цс19).
 
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
 
Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунками між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. 
 
Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.
 
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
 
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
 
За частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
 
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
 
Водночас суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 18 грудня 2023 року у справі № 523/21283/21, провадження № 5643св23).
 
При цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частина третя статті 171 СК України). Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі                                 № 127/20368/21, провадження № 10159св23.
 
Відповідно до інформації Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб від 06 жовтня 2021 року з малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено роботу психолога та встановлено, що її розвиток відповідає віку. Активна, допитлива, намагається тримати лідерську позицію. ОСОБА_16 творча та товариська, прагне до самоствердження. Вільно та самостійно висловлює думку, доброзичлива, комфортно почуває себе серед оточуючих, прагне до дружніх стосунків з оточенням. ОСОБА_17 пригнічує ситуація, яка склалась в її родині. Дівчинка з сумом згадує, коли батьки були разом і вони проживали спільно усією великою родиною. ОСОБА_16 має дуже теплі, підтримуючі стосунки із старшою сестрою ОСОБА_14 (старша дочка батька) та старшим братом ОСОБА_15 (старший син матері). Малолітня ОСОБА_7 має емоційний зв`язок з матір`ю, ОСОБА_1 , а з батьком вона поводить себе провокативно. Така поведінка дитини свідчить про недостатню увагу та підтримку зі сторони батька, образу на нього, прагнення до його покарання. Малолітня ОСОБА_7 має прихильність до матері, ОСОБА_1 , і потребує налагодження емоційно-сприятливих стосунків із батьком ОСОБА_2 .
 
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, за згодою батьків, у присутності психолога, було заслухано думку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій виповнилося повних чотирнадцять років. ОСОБА_7 зазначила, що має гарні стосунки з батьком, має бажання і спілкується з ним. Вона чітко та послідовно висловила думку проти встановлення порядку та способу спілкування з батьком, оскільки встановлення чіткого порядку спілкування обмежить її права, також це буде шкодити її інтересам, адже в силу свого віку має велику зайнятість у навчанні та позакласній роботі, в тому числі у вихідні дні. Наголосила, що перешкод у її спілкуванні з батьком мати не чинить, має можливість вільно спілкуватися засобами зв`язку та особисто зустрітись з батьком у вільний час. Останнє побачення з батьком відбулося під час останнього візиту до міста Києва, оскільки під час воєнного стану вона з матір`ю проживає в місті Ужгороді.
 
Відповідно до частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
 
Отже, в силу наведених вище норм чинного законодавства вона може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення.
 
Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Тобто з чотирнадцяти років особа самостійно визначає, з ким із батьків хоче проживати (постанова Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21, провадження № 61-990св23). 
 
У справі, яка переглядається, встановлено, що ОСОБА_7  народилася                                 ІНФОРМАЦІЯ_3 іна час розгляду справи у суді першої інстанції  їй виповнилося чотирнадцять років. Установивши, що законом не передбачено можливості визначення місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання ОСОБА_7 .
 
Обґрунтовуючи заявлені у справі, яка переглядається, вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 та встановлення йому способу та участі в її вихованні, ОСОБА_2 посилався на те, що дочка ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка у свою чергу створює йому перешкоди у спілкуванні, зустрічах (побаченнях) з дочкою.
 
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 виповнилося чотирнадцять років, а тому вона сама може визначати, з ким із батьків хоче проживати. 
 
З урахуванням того, що між батьками не існує спору про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважав, що з цих підстав між батьками відсутній спір щодо спілкування та участі батька у вихованні Дарії, а тому підстав для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог про  усунення йому перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 та встановлення йому способу участі в її вихованні немає.
 
Погоджуючись із такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що в судовому засіданні, за згоди батьків, у присутності психолога, було заслухано думку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій виповнилося повних чотирнадцять років. Вона зазначила, що має гарні стосунки з батьком, має бажання і спілкується з ним. Вона чітко та послідовно висловила думку проти встановлення порядку та способу спілкування з батьком, оскільки встановлення чіткого порядку спілкування обмежить її, також це буде шкодити її інтересам, адже в силу свого віку вона має велику зайнятість у навчанні та позакласній роботі, в тому числі у вихідні дні. Наголосила, що перешкод у її спілкуванні з батьком мати не чинить, має можливість вільно спілкуватися засобами зв`язку та особисто зустрічатися з батьком у вільний час. Останнє побачення з батьком відбулося під час останнього візиту до м. Києва, оскільки під час воєнного стану вона з матір`ю проживає в м. Ужгороді.
 
Суд установив, що батьки дбають про ОСОБА_7 , створюючи їй належні умови для проживання, дозвілля, навчання та розвитку, як за місцем проживання               ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 . Сторони у справі мають бажання спілкуватися з дочкою ОСОБА_7 та брати активну участь у її житті.
 
Враховуючи надані сторонами докази у справі в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 чинить перешкоди            ОСОБА_2 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 та як наслідок погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність спору між батьками з приводу спілкування та участі батька у вихованні їхньої спільної дочки ОСОБА_7 ,                       ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Колегія суддів Верховного Суду з наведеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується з огляду на таке.
 
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_2  посилався на порушення ОСОБА_1 (матір дитини) принципу рівності прав батьків у реалізації їх права на вільне спілкування зі спільною дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та участі у її вихованні.
 
Частиною третьою статті 160 СК України передбачено визначення особою, яка досягла чотирнадцятирічного віку, місця свого проживання з одним із батьків. 
 
Разом із тим вказаною нормою не визначено, що така особа у випадку спору між її батьками може самостійно приймати рішення щодо її зустрічей з одним із батьків, зокрема у справі, яка переглядається, з батьком.
 
Отже, висновок судів про неможливість визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні дочки ОСОБА_7 у зв`язку з досягненням нею чотирнадцятирічного віку є таким, що зроблений внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.
 
При цьому, як підкреслено у рішенні ЄСПЛ «Lombardo v. Italy» (заява № 25704/11)                від 29 січня 2013 року, не можна під приводом гарантування «найкращих інтересів дитини» відмовити у спілкуванні дитини з батьком, оскільки їх право на спілкування захищено статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Проте таке спілкування і контакти мають відбуватися у спосіб, що відповідає найкращим інтересам дитини. 
 
Суди встановили, що батьки дбають про ОСОБА_7 , створюючи їй належні умови для проживання, дозвілля, навчання та розвитку як за місцем проживання батька ОСОБА_2 , так і матері ОСОБА_1 . Сторони у справі мають бажання спілкуватися з дочкою ОСОБА_7 та брати активну участь у її житті.
 
Переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що, відмовляючи батькові у встановленні способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 , суди порушили принцип рівності прав батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні та як наслідок дійшли помилкового висновку про відсутність між батьками відповідного спору.
 
В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення ЄСПЛ від 19 жовтня 2023 року (заява                             № 35481/20, справа «Терещенко проти України»), у якому ЄСПЛ констатував порушення статті 8 Конвенції при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього. Крім того, ЄСПЛ констатовано неврахування національними судами положення статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.
 
Установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача за зустрічним позовом можливості спілкуватися з дочкою ОСОБА_7 , тобто між батьками існує спір з цього приводу, врахувавши право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з нею, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку про доцільність встановити ОСОБА_2 конкретний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 .
 
При цьому, вирішуючи питання встановлення ОСОБА_2 конкретного способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, колегія суддів не бере до уваги визначений органом опіки та піклування графік участі батька у вихованні і спілкуванні з дочкою, оскільки такий встановлений до моменту досягнення ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чотирнадцятирічного віку та в ньому не враховані вікові зміни дитини. 
 
Виходячи зпринципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька проводити більше часу разом із дочкою ОСОБА_7 , з урахуванням  насамперед найкращих інтересів дитини, яка не заперечувала проти зустрічей з батьком, проте просила не встановлювати їм чіткого графіка спілкування, який буде порушувати її права, оскільки в силу свого віку вона має велику зайнятість у навчанні та позакласній роботі, в тому числі у вихідні дні, колегія суддів Верхового Суду доходить висновку про скасування судових рішень у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо встановлення йому способу та участі у вихованні дочки ОСОБА_7 та ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення таких вимог, яким встановити                      ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_7                     таким чином:
- безперешкодні щоденні спілкування ОСОБА_2 із дочкою ОСОБА_7 з урахуванням графіку навчання дитини засобами телефонного, електронного чи іншого зв`язку, зокрема шляхом відеодзвінків, у будь-який день з 9.00 год до             21.00 год за умови, що таке не порушує режиму дитини та процесу здобування освіти;
- особисті зустрічі за місцем фактичного проживання дитини або батька, в рекреаційних зонах та місцях загального відпочинку і дозвілля тривалістю, визначеною за погодженням з дитиною, але не менше 2-х годин під час однієї зустрічі, з обов`язковим інформуванням матері про це, та за умови, що такі особисті зустрічі не порушують режиму дитини та процесу здобування освіти.
 
Батько забирає та повертає дитину за місцем її постійного проживання з матір`ю. 
 
Верховний Суд вважає, що встановлений спосіб спілкування батька з дочкою відповідає якнайкращим інтересам дитини, які, у свою чергу, переважають над інтересами батьків. При цьому колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, ставлення до батька ОСОБА_2 не позбавлений у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні його дочки ОСОБА_7 , що відповідатиме насамперед якнайкращим її інтересам.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 138/96/17 (провадження № 61-17718св18),                         від 28 липня 2021 року у справі № 127/4017/20 (провадження № 61-19313св20),                     від 09 листопада 2020 року у справі № 487/7241/18 (провадження № 61-22623св19), від 27 листопада 2019 року у справі № 400/829/17 (провадження № 61-43481св18),               від 24 жовтня 2018 року у справі № 487/545/17-ц (провадження № 61-30823св18),               від 24 жовтня 2019 року у справі № 585/2392/18 (провадження № 61-15609св19),                  від 22 грудня 2021 року у справі № 554/1124/20 (провадження № 61-18504св21),                      від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21), які, зокрема, зводяться до рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, врахування думки дитини та права суду постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси, знайшли своє часткове підтвердження під час перегляду справи в касаційному порядку.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з частинами першою та четвертою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
 
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і                              процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2022 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення йому способу участі в її вихованні, та ухвалення в цій частині нового рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити частково, встановивши              ОСОБА_2 зазначений вище спосіб його участі у вихованні дочки та час їхнього спілкування.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої ухвалено рішення, судових витрат. 
 
Оскільки Верховий Суд дійшов висновку про скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2022 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми з ухваленням в означеній частині нового рішення про часткове задоволення цих вимог, то з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір, сплачений  ОСОБА_2 за подання позовної заяви, апеляційної скарги та касаційної скарги.
 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). За подання позовної заяви                        ОСОБА_2 сплатив 2 724,00 грн, за подання апеляційної скарги - 4 086,00 грн, а за подання касаційної скарги - 5 448,00 грн.
 
Враховуючи, що позовні вимоги  ОСОБА_2 задоволено частково (50 % від заявлених позовних вимог), то із  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір, сплачений  ОСОБА_2 за подання позовної заяви у розмірі 1 362,00 грн, апеляційної скарги у розмірі 2 043,00 грн, касаційної скарги у розмірі 2 724,00 грн.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково. 
 
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю та за зустрічним позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способу участі у їх вихованні в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення йому способу участі у її вихованні скасувати та ухвалити в означеній частині нове рішення.
 
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у частині  усунення перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення йому способу участі у її вихованні задовольнити частково.
 
Встановити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином:
- безперешкодні щоденні спілкування ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_7 з урахуванням графіка навчання дитини засобами телефонного, електронного чи іншого зв`язку, зокрема шляхом відеодзвінків, у будь-який день з              9.00 год до 21.00 год за умови, що таке не порушує режиму дитини та процесу здобування освіти;
- особисті зустрічі за місцем фактичного проживання дитини або батька, в рекреаційних зонах та місцях загального відпочинку і дозвілля тривалістю, визначеною за погодженням з дитиною, але не менше 2-х год під час однієї зустрічі, з обов`язковим інформуванням матері про це, та за умови, що такі особисті зустрічі не порушують режиму дитини та процесу здобування освіти.
 
Батько забирає та повертає дитину за місцем її постійного проживання з матір`ю. 
 
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь  ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_5 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн, апеляційної скарги у розмірі 2 043,00 (дві тисячі сорок три) грн, касаційної скарги у розмірі 2 724,00 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                І. М. Фаловська   Судді:                                                                                            В. М. Ігнатенко                                                                                                          С. О. Карпенко                                                                                                           А. С. Олійник                                                                                                          В. В. Сердюк |