УХВАЛА

22 січня 2024 року` 
м. Київ
справа № 200/9093/20-а
адміністративне провадження № К/990/211/24 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року, ухвалу та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Донецької обласної прокуратури, у якому просив суд: визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Донецької області від 03 вересня 2020 року №871-к про звільнення його з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури Донецької області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»; поновити в органах прокуратури Донецької області та в Донецькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній (рівноцінній) його попередній посаді з 05 вересня 2020 року та стягнути з Донецької обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05  вересня 2020 року по дату винесення судового рішення.
Справа неодноразово вирішувалася судами.
Постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 14 березня 2023  року скасовано рішення суду апеляційної інстанції, а справу направлено на новий апеляційний розгляд, з тих підстав, що суд апеляційної інстанції, за відсутності процесуального рішення, прийняв до розгляду клопотання Донецької обласної прокуратури від 05 серпня 2022  року про зміну апеляційної скарги із пропуском строку для вчинення такої процесуальної дії та здійснив апеляційний розгляд в межах доводів зміненої апеляційної скарги. У судовому рішенні була відсутня оцінка клопотання відповідача від 05 серпня 2022 року на відповідність його вимогам статті 303 КАС України та процесуально не вирішено питання прийняття змін до апеляційної скарги.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року відмовлено Донецькій обласній прокуратурі у прийнятті змін до апеляційної скарги від 27 січня 2022 року, поданих 05 серпня 2022 року про скасування рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року та відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року залишено без змін рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 03 вересня 2020 року №871-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на рівнозначній посаді прокурора Прокуратури Донецької області та органів прокуратури з 05  вересня 2020 року. Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 травня 2020 року по 21 грудня 2021 року включно у розмірі 392 396,42 грн.
02 січня 2024 року Донецька обласна прокуратура через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року, постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року, одночасно зазначивши про незгоду з ухвалою суду апеляційної інстанції від 04 грудня 2023 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові. Також у касаційній скарзі наведено заперечення стосовно ухвали суду апеляційної інстанції від 04 грудня 2023 року про відмову у прийнятті змін до апеляційної скарги.
Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення з органів прокуратури на підставі рішення атестаційної комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, яке надалі  скасоване в судовому порядку.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Так, за умовами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328         цього Кодексу підстави (підстав).
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень Донецька обласна прокуратури, зокрема, зазначила, що суди застосували норму права без урахування висновку Верховного Суду, сформованого у його постанові від 14 липня 2022 року у справі №200/6875/20-а.
Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.
Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 зазначеної норми КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування неправильності застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
Водночас застосовність висновків Верховного Суду повинно здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.
Перевіряючи доводи касаційної скарги та зміст судових рішень, Верховним Судом встановлено, що предметом спору у зазначеній відповідачем справі №200/6875/20-а за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора є рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 09 липня 2020 року №7. Саме на підставі цього рішення і було прийнято оскаржений наказ прокурора Донецької області від 03 вересня 2020 року №871-к, що є предметом спору у цій справі.
Тому, вирішуючи цей спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції  виходив з того, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду 13 вересня 2021 року, у справі №200/6875/20-а, визнано протиправним та скасовано рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження позивачем атестації від 09 липня 2020 року №7. Ураховуючи те, що підставою для звільнення позивача, згідно з наказом від 03 вересня 2020 року№871-к указано рішення Сьомої кадрової комісії від 09 липня 2020 року №7 (що в судовому порядку визнане протиправним та скасоване), підстави для звільнення позивача відсутні, а тому наказ прокурора Донецької області від 03 вересня 2020 року № 871-к підлягає скасуванню.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, суд апеляційної інстанції, зокрема, указав, що ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року відмовлено Донецькій обласній прокуратурі в прийнятті змін до апеляційної скарги (поданої 27 січня 2022 року) від 05 серпня 2022 року (в яких висловлена необхідність урахування обставин скасування рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21    грудня 2021 року у справі №200/6875/20-а) та одночасно роз`яснено відповідачу можливість перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 361 КАС України.
Водночас касаційна скарга містить лише формальне посилання на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Однак жодної норми, що неправильно застосовано судом під час постановлення ухвали від 04 грудня 2023 року Донецька обласна прокуратура не зазначила, а норми, наведені відповідачем в обгрунтування оскарження постанови суду апеляційної інстанції стосуються процедури проходження атестації та повноважень атестаційної комісії, що не є предметом спору у цій справі.
Отже, належного обгрунтування норм матеріального та процесуального права, що неправильно застосовано судом апеляційної інстанцій під час ухвалення ним, як постанови, так і ухвали суду апеляційної інстанції, виходячи із предмету спору та обставин, установлених судами у цій справі, Донецька обласна прокуратура не зазначила. 
Суд не може визнати належним викладеннями підстав касаційного оскарження посилання заявника касаційної скарги на висновки Верховного Суду у справі №200/6875/20-а, у розрізі оскарження судових рішень з підстав пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки правовідносини у цих справах хоча і є взаємопов`язаними, проте регулюються різними нормами права, що виключає наявність необхідних ознак (подібність правовідносин, сформований висновок Верховного Суду щодо норми права, яка врегульовує спірні правовідносини, обгрунтування неправильного застосування судами такої норми права), аби Суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України для оскарження наведених судових рішень.
Крім того, посилання заявника на інші висновки Верховного Суду щодо з питань правильності обчислення середнього заробітку позивача, не беруться Судом до уваги, так як Донецька обласна прокуратура лише зазначила номери справ, у яких такий висновок висловлено, однак не навела належної аргументації щодо норми яку неправильно застосовано судами, за обставин, установлених судами у цій справі. 
Інші доводи касаційної скарги зводяться переоцінки доказів, посилань на висновки Верховного Суду в іншій справі та аргументів про відсутність порушеного права. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Отже, у скарзі не наведені обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.
Лише загальні посилання на застосування норми права без урахування висновку щодо її застосування, викладеного у постанові Верховного Суду за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1.    Касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року та  ухвалу і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення повернути особі, яка її подала.
2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.            
Суддя                                                                                                              С.А. Уханенко