ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року	Львів	Справа № 260/4780/23 пров. № А/857/20592/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Гудима Л.Я,, Качмара В.Я.,
за участю секретаря судових засідань –                     Хомича О.Р.  
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року (головуючий суддя: Маєцька Н.Д., місце ухвалення - м. Ужгород, дата складення повного тексту судового рішення – 23.10.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, –

встановив:

ОСОБА_1 , 14.06.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу в. о. начальника Закарпатської митниці № 452-о від 11 травня 2023 року Про звільнення ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на займаній посаді начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста Тиса Закарпатської митниці, з дня припинення державної служби 12 травня 2023 року;
- допустити негайне виконання рішення суду про поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця;
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Закарпатської митниці середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Обґрунтовує позов тим, що наказом в.о. начальника Закарпатської митниці № 452-о від 11 травня 2023 року позивачу припинено державну службу та звільнено його з 12 травня 2023 року з посади начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Вищевказаний наказ позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки звільнення з посади проведено з порушенням та всупереч вимогам чинного законодавства. Так, позивача 14 березня 2023 року попереджено про можливе наступне звільнення з посади державної служби відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Однак, відповідач не запропонував всі наявні вакантні посади державної служби, а запропоновані відповідачем посади не відповідали вимогам норм закону щодо рівнозначності відповідно до професійної підготовки, за фактичної наявності таких вакантних посад. Позивач зазначає, що жодних умов, визначених ст. ст. 83, 87 Закону України «Про державну службу» як підстави припинення державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу у Закарпатській митниці не відбулося. Відтак, на переконання позивача відповідачем не було вжито всіх передбачених законом заходів щодо працевлаштування позивача, та звільнено його при наявності можливості переведення на іншу посаду, при звільненні не було враховано право позивача на переважне залишення на роботі.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці «Про звільнення ОСОБА_1 » від 11 травня 2023 року № 452-о.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці з 13 травня 2023 року.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Закарпатської митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 травня 2023 року по 13 жовтня 2023 року в розмірі 126244,89 грн.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 24901,52 грн підлягає до негайного виконання.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати та прийняти судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що наказом Закарпатської митниці від 15 лютого 2023 року № 72 введено в дію Перелік змін № 7 до структури Закарпатської митниці та структуру Закарпатської митниці. Відповідно до вказаних змін, наказом Закарпатської митниці від 20 лютого 2023 року № 80, введено в дію штатний розпис Закарпатської митниці на 2023 рік. Відповідно до вказаних змін в структурі та штатному розписі Закарпатської митниці зазнала змін структура та штатний розпис митного поста «Тиса», в т.ч. відділу митного оформлення № 5, внаслідок чого посада, яку займав позивач була скорочена. У зв`язку з чим, позивача 14 березня 2023 року попереджено про можливе наступне звільнення з посади державної служби та запропоновано рівнозначну посаду категорії «Б» - заступника начальника відділу обліку та експлуатації майна управління адміністративно-господарської діяльності. Однак, від такої посади позивач відмовився. Позивача 30 березня 2023 року знову попереджено про можливе наступне звільнення з посади державної служби та запропоновано посаду заступника начальника відділу складського обліку, зберігання, оцінки вилученого майна та розпорядженням ним управління адміністративно-господарської діяльності. Однак, позивач від запропонованої посади відмовився. Позивача 01 травня 203 року було попереджено про можливе наступне звільнення з посади державної служби та запропоновано посаду заступника начальника відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності. Позивач від запропонованої посади знову відмовився. Позивача 04 травня 2023 року попереджено про можливе наступне звільнення з посади державної служби та запропоновано всі наявні вакантні посади Закарпатської митниці. 
Відтак, на переконання відповідача, вказаним попередженням від 04 травня 2023 року було вжиті всі можливі заходи щодо переведення позивача на рівнозначну або нижчу вакантну посаду. В той же час, позивач із запропонованими посадами знову не погодився. Відтак, оскарженим наказом Закарпатської митниці від 11 травня 2023 року № 452-о припинено державну службу та звільнено позивача із займаної посади, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Закарпатської митниці, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83, п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та припинено дію контракту про проходження державної служби.
Представник відповідача Пензов С.В. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.
Представник позивача Дідо А.М. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Закарпатської митниці Державної митної служби України від 21 грудня 2021 року «Про призначення ОСОБА_1 » позивача призначено на посаду начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці з укладенням контракту про проходження державної служби.
Позивача, 14 березня 2023 року у зв`язку із введенням в дію Переліку змін № 7 до Структури Закарпатської митниці та Структури Закарпатської митниці, а також штатного розпису Закарпатської митниці на 2023 рік попереджено про можливе наступне звільнення з посади державної служби, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та запропоновано вакантну посаду заступника начальника відділу обліку та експлуатації майна управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби.
Від запропонованої посади позивач відмовився, що підтверджується його підписом на вказаному повідомленні.
Позивача 30 березня 2023 року повторно попереджено про можливе наступне звільнення та запропоновано посаду заступника начальника відділу складського обліку, зберігання, оцінки вилученого майна та розпорядження ним управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби.
Позивач від запропонованої посади відмовився, що підтверджується його підписом на вказаному попередженні.
Позивача, 01 травня 2023 року попереджено про можливе наступне звільнення та запропоновано посаду заступника начальника відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби. 
Від вказаної посади позивач відмовився, що підтверджується його підписом на вказаному попередженні.
Позивача 04 травня 2023 року попереджено про можливе наступне звільнення та запропоновано наступні вакантні посади, які не є рівнозначними тій, яку займав позивач (а. с. 96, 97, 100, 101-107 том 1)
Від вказаних посад позивач відмовився, про що ним зазначено на вказаному попередженні.
Позивач 10 травня 203 року подав до Закарпатської митниці заяву, в якій просив припинити йому державну службу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».
Наказом Закарпатської митниці від 11 травня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , начальника митного оформлення № 5 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці, із займаної посади 12 травня 2023 року, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Закарпатської митниці відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та припинено дію контракту про проходження державної служби.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прийнятий Закарпатською митницею наказ про звільнення є протиправним, не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнятий без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, тому підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частин першої, третьої статті 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (тут і надалі Закон № 889-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Частинами другою, третьою статті 5 Закону № 889-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до статті 9-1 Закону № 889-VIII доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними. Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів. Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.
Пункт 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII серед підстав для припинення державної служби виділяє її припинення за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
Відповідно до частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 
1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 
2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 
3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 
4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
Згідно з частиною третьою статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Частиною п`ятою статті 87 Закону № 889-VIII передбачено, що наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки. У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.
Системний аналіз частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу, на суб`єкта призначення або керівника державної служби покладено обов`язок щодо працевлаштування державних службовців, які попереджаються про наступне звільнення, зокрема з моменту виникнення обставин, які зумовлюють їх можливе вивільнення.
Крім цього, суб`єкт призначення або керівник державної служби зобов`язаний запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Тобто, державний службовець звільняється лише коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади або у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом Закарпатської митниці від 15 лютого 2023 року № 72 введено в дію Перелік № 7 до структури Закарпатської митниці та структуру Закарпатської митниці.
Наказом Закарпатської митниці від 20 лютого 2023 року № 80 введено в дію штатний розпис Закарпатської митниці на 2023 рік.
Відповідно до вищевказаних змін в Структурі та штатному розписі Закарпатської митниці посада позивача була скорочена, натомість введена посада заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення № 5.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ураховуючи те, що звільнення позивача фактично відбулося на підставі реорганізації, а не ліквідації органу, а тому в рамках спірних правовідносин у відповідача був наявний обов`язок щодо здійснення пропозиції вакантних всіх рівнозначних посад державної служби.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з положеннями частини п`ятої статті 22 Закону № 889-VIII, у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення державного службовця, згідно пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення з посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести. Водночас приписи частини п`ятої статті 22 Закону № 889-VIII дозволяють здійснити цю процедуру без обов`язкового проведення конкурсу.
Аналогічного правового висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 05.04.2023 у справі № 640/12871/21, від 12.04.2023 у справі № 340/1791/22, від 24.07.2023 у справі № 140/7340/22, від 02.11.2023 у справі № 380/9055/22.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 14 березня 2023 року позивача попереджено про можливе наступне звільнення з посади державної служби, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та запропоновано одну вакантну посаду, а саме: заступника начальника відділу обліку та експлуатації майна управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, від якої позивач відмовився.
У подальшому, 30 березня 2023 року позивача повторно попереджено про можливе наступне звільнення та запропоновано посаду заступника начальника відділу складського обліку, зберігання, оцінки вилученого майна та розпорядження ним управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби, від якої позивач відмовився.
Позивача, 01 травня 2023 року знову попереджено про можливе наступне звільнення та запропоновано посаду заступника начальника відділу розбудови інфраструктури управління адміністративно-господарської діяльності Закарпатської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби. Від вказаної посади позивач відмовився, що підтверджується його підписом на вказаному попередженні.
Позивача, 04 травня 2023 року попереджено про наступне можливе вивільнення та запропоновано 108 посад.
Проаналізувавши всі посади, які пропонувалися позивачу, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не пропонувались позивачу усі наявні рівнозначні посади відповідно до посади начальника відділу митного оформлення, оскільки додатком до листом Закарпатської митниці від 19 травня 2023 року № 7.7-08-1/12/29/3880 (а. с. 142-146 том 1) підтверджується що станом на 14 березня 2023 року (дата першого попередження) у Закарпатській митниці були наявні вакантні посади державної служби категорії «Б», рівнозначні посаді, яку займав позивач, зокрема: посади начальників відділу митного оформлення на м/п «Батєво», на м/п «Вилок», на м/п «Виноградів», на м/п «Астей», на м/п « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на м/п «Павлово», на м/п «Солотвино», на м/п «Тиса», на м/п «Ужгород-вантажний». Однак, жодна з них не була запропонована позивачу.
Крім цього, додатком до листа Закарпатської митниці від 26 травня 2023 року № 7.7-08-1/12/29/4028 (а. с. 147-150 том 1) підтверджується, що станом на 30 березня 2023 року (дата другого попередження) у Закарпатській митниці були наявні вакантні посади державної служби категорії «Б», рівнозначні посаді, яку займав позивач, а саме: посади начальників відділу митного оформлення на м/п «Вилок», на м/п «Виноградів», на м/п «Дякове», на м/п « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на м/п «Павлово», на м/п «Солотвино», на м/п «Ужгород-вантажний». 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що жодна з них не була запропонована позивачу.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної дійшов висновку, що відповідач не виконав обов`язку щодо працевлаштування позивача, яке проявилося у відсутності пропозицій рівнозначних наявних вакантних посад, які існували як на момент попередження так і на момент звільнення ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про протиправність п. 1 наказу в. о. начальника Закарпатської митниці № 452-о від 11 травня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та необхідність поновлення позивача на посаді начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста Тиса Закарпатської митниці, з дня припинення державної служби 12 травня 2023 року.
Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.
Згідно з підпунктом «з» пункту 1 розділу І Порядку №100 він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу.
Відповідно до абзаців першого, третього, четвертого пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
За правилами пункту 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
За правилами підпункту «б» абзацу першого пункту 4 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що часом вимушеного прогулу позивача з 13 травня 2023 року по 13 жовтня 2023 року становить 109 робочих днів.
Відповідно до довідки Закарпатської митниці від 07 липня 2023 року № 7.7-22/33-1109 середня заробітна плата позивача складала 24901,52 грн, середньоденна 1158,21 грн.
Отже, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 126244,89 грн (1158,21 грн. х 109 днів).
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зменшується на суму податків і зборів.
Таким чином, апеляційна скарга Закарпатської митниці, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст.  310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив:

апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 260/4780/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Гудима Л.Я. з 26.02.2024 по 03.03.2024 та судді Качмара В.Я. з 28.02.2024 по 01.03.2024 повний текст судового рішення складено та підписано 04.03.2024.