УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4378/23 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В. 
Категорія 101 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Трояновської Г.С.,
за участю секретаря     Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/4378/23 за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Звягельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про встановлення факту батьківства, за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Михайловської А.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року   ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 20 серпня 2007 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Однак у подальшому вони відновили подружні стосунки та стали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина. Під час перебування у фактичних шлюбних стосунках у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявниця також вказує, що ОСОБА_2 знав про її вагітність, бажав народження цієї дитини, вважав себе її батьком та дбав про доньку, приймав участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні.
Оскільки вона та ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі, запис про батька дитини здійснено на підставі статті 135 СК України.
18 серпня 2022 року ОСОБА_2 загинув під час виконання завдання у складі Збройних Сил України.
Заявниця вказує, що, будучи законним представником неповнолітньої доньки, та діючи в інтересах дитини, має намір оформити пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відтак змушена звернутися до суду.
Враховуючи вищезазначене, просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мар`їнка Донецької області, стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також просила зобов`язати Зв`ягельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) внести до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , складеного Виконавчим комітетом Суслівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області 9 липня 2009 року за №13, зміни, вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін.
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року заяву залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі заявниця просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно послався на ту обставину, що у даному випадку має місце спір про право. При цьому, суд так і не вказав, що саме є предметом спору про право, між якими конкретно особами виник цей спір або ж може виникнути, а також яким чином прийняте в межах цієї справи окремого провадження рішення може вплинути на результат такого ймовірного спору про право цивільне.
Відсутність мотивів в ухвалі суду, яка оскаржується, унеможливлює будь-які спроби перевірити доводи суду, адже у неї, як в учасника справи, відсутні об`єктивні дані, які слугували для суду підставою вважати, що у цій справі має місце спір про право.
Та обставина, що у відзиві представник Головного управління Пенсійного фонду України посилався на наявність спору про право, жодним чином не вказує на реальну наявність такого спору, адже це твердження носить абстрактний характер, без вказівки на конкретні обставини та правовідносини.
Стверджує, що вона не зверталася до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення її доньці пенсії у зв`язку з втратою годувальника та не отримувала жодних рішень цього органу з даного питання, що беззаперечно вказує на відсутність будь-якого спору. Необхідність вирішення питання щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника автоматично не створює підстави вважати, що між нею та органами Пенсійного фонду України виник цивільно-правовий спір. 
Наголошує на тому, що відзив заінтересованої особи не був направлений на її адресу, що додатково вказує на порушення судом вимог цивільного процесуального законодавства.
В судовому засіданні заявниця та її представник – адвокат Купець Б.Л., підтримали апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
При вирішенні питання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку існує спір про право на пенсійні виплати та отримання дитиною відповідного соціального статусу, оскільки особою, до повноважень якої належить вирішення питання про призначення такої пенсії, не визнається право заявниці на отримання відповідних виплат та встановлення відповідного статусу її доньці.
Також суд першої інстанції зазначив, що у справах окремого провадження саме по собі невизнання заінтересованою особою права заявника на отримання виплати та встановлення відповідного статусу свідчить про наявність спору про право, що є перешкодою для встановлення факту, який має юридичне значення, поза межами позовного провадження.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком.
Відповідно до частини першої ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з положеннями частини другої статті 315 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до правил частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Частиною четвертою статті 315 ЦПК України також передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду,- залишає заяву без розгляду.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. 
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Таким чином, застосування положень частини шостої статті 294 ЦПК України, якими передбачено залишення заяви без розгляду, можливе виключно у випадках, коли існує спір про право й такий спір належить розглядати у порядку позовного провадження, за правилами цивільного судочинства. 
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції не встановив та не перевірив, чиї права будуть порушені у разі розгляду заяви в порядку окремого провадження та чи дійсно існує спір про право. 
Так, відповідно до статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.
Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Факт батьківства встановлюється в порядку окремого провадження.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.
Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що встановлення факту батьківства необхідне їй для призначення неповнолітній доньці пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Отже, така заява подана для створення умов здійснення дитиною особистих майнових прав. 
Частиною першою статті 37 Закону України « Про обов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.
Відповідно до частини першої статті 38 цього Закону члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
На підставі статті 36 вказаного Закону  пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
ОСОБА_1 позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт батьківства. При цьому, чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження даного факту, його встановлення не пов`язується з вирішенням спору про право цивільне, а є необхідним для подальшого подання заявницею документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між неповнолітньою донькою та її померлим батьком з метою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Та обставина, що у відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області міститься заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_1 жодним чином не свідчить про наявність спору про право.
Таким чином, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: